ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

15 січня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 826/5780/15	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства доходів і зборів України (далі – І відповідач), Державної фіскальної служби України (далі – ІІ відповідач), Галицької митниці Держмитслужби (далі – ІІІ відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 10 грудня 2019 року б/н (т. 1 арк. спр. 236-246), просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства доходів і зборів України від 12 березня 2015 року № 141-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади заступника начальника Івано-Франківської митниці Міндоходів;
зобов`язати Державну фіскальну службу України, яка є правонаступником Міністерства доходів і зборів України, поновити з 13 березня 2015 року ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Івано-Франківської митниці ДФС (тобто на рівнозначній посаді в структурі Івано-Франківської митниці ДФС як правонаступника Міністерства доходів і зборів України);
стягнути з Івано-Франківської митниці ДФС, яка є правонаступником Івано-Франківської митниці Міндоходів, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 13 березня 2015 року і до моменту фактичного поновлення на роботі (з урахуванням коригування заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, що враховуються під час обчислення середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення на коефіцієнт підвищення посадових окладів і тарифних ставок відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100).
Згідно із постановою Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 826/5780/15 на новому розгляді перебувають позовні вимоги щодо стягнення з Івано-Франківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2015 року по 31 липня 2020 року.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу Міністерства доходів та зборів України від 12 березня 2015 року № 141-о «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено із займаної посади з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», пунктом 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. 
Позивач вважає, що наказ Міністерства доходів і зборів України від 12 березня 2015 року № 141-о «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню.
В частині позовних вимог про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 13 березня 2015 року і до моменту фактичного поновлення на роботі, позивач зазначив таке.
Протягом періоду вимушеного прогулу з 13 березня 2015 року до 2019 року у Івано-Франківській митниці Міндоходів та у Івано-Франківській митниці ДФС підвищувалися посадові оклади й тарифні ставки (у тому числі за посадою першого заступника начальника Івано-Франківської митниці, з якої позивача звільнено). 
У зв`язку із цим, відповідно до пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 8 лютого 1995 року № 100, проводиться коригування заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, що враховуються під час обчислення середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення на коефіцієнт підвищення посадових окладів і тарифних ставок. 
Позивач зазначає, що правильним розрахунком розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є такий розрахунок.
Згідно із довідкою про доходи від 12 березня 2015 року № 10, виданою Івано-Франківською митницею Міндоходів, позивачу нарахована заробітна плата у лютому 2015 року - 7734,90 грн та у січні 2015 року - 5612,57 грн (без відрахування податків і зборів); відтак за 2 календарні місяці роботи (січень-лютий 2015 року) заробітна плата позивача становить 13347,47 грн (5612,57 грн + 7734,90 грн = 13347,47 грн). 
За п`ятиденним робочим тижнем кількість робочих днів складала у січні 2015 року - 19 днів, у лютому 2015 року - 21 день, а за два місяці: 40 робочих днів. У той же час середньоденний розмір заробітної плати позивача складав 333,69 грн (13347,47 грн / 40 робочих днів = 333,69 грн).
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 20 листопада 2019 року № 158/0/205-19 кількість робочих днів у 2015-2019 роках складала 250 днів у 2015 році, 251 день у 2016 році, 248 днів у 2017 році, 250 днів у 2018 році, 250 днів у 2019 році. 
Підвищення посадового окладу за посадою «перший заступник начальника Запорізької митниці ДФС» (яка аналогічна посаді «перший заступник начальника Івано-Франківської митниці ДФС») згідно із листом Запорізької митниці ДФС України від 19 листопада 2019 року № 162/12/08-70-05-01 та листом Державної фіскальної служби України від 29 листопада 2019 року № 2157/ЗПІ/99-99-05-04-02-14 відбувалось у такі періоди:
з 1 січня 2015 року до 31 листопада 2015 року - 2917,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 30 квітня 2015 року № 336 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 1 грудня 2015 року до 30 квітня 2016 року - 3646,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 21 грудня 2015 року № 989 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 1 травня 2016 року до 31 грудня 2016 року - 6220,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 24 травня 2016 року № 465 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 1 січня 2017 року до 29 жовтня 2017 року - 6800,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 25 січня 2017 року № 34 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 30 жовтня 2017 року до 12 грудня 2017 року - 6887,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 25 січня 2017 року № 34 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів» зі змінами);
з 13 грудня 2017 року до 31 грудня 2017 року - 7760,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 25 січня 2017 року № 34 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів» зі змінами);
з 1 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року - 10088,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 29 січня 2018 року № 52 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 1 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року - 10660,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 20 лютого 2017 року № 133 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»).
Ураховуючи те, що позивача звільнено 12 березня 2015 року наказом від 12 березня 2015 року № 141-о, кількість робочих днів вимушеного прогулу розраховується з наступного дня – 13 березня 2015 року та до 30 листопада 2015 року (до підвищення посадового окладу позивача) складає 179 днів; кількість робочих днів вимушеного прогулу за період з 1 грудня 2015 року до 30 квітня 2016 року (до наступного підвищення посадового окладу) - 106 днів; кількість робочих днів вимушеного прогулу з 1 травня 2016 року до 31 грудня 2016 року (до наступного підвищення посадового окладу) - 168 днів; кількість робочих днів вимушеного прогулу з 1 січня 2017 року до 29 жовтня 2017 року (до наступного підвищення посадового окладу) - 204 дні; кількість робочих днів вимушеного прогулу з 30 жовтня 2017 року до 12 грудня 2017 року (до наступного підвищення посадового окладу) - 32 дні; кількість робочих днів вимушеного прогулу з 13 грудня 2017 року до 31 грудня 2017 року (до наступного підвищення посадового окладу) - 12 днів; кількість робочих днів вимушеного прогулу з 1 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року (до наступного підвищення посадового окладу) - 250 днів; кількість робочих днів вимушеного прогулу з 1 січня 2019 року до 28 листопада 2019 року (день судового засідання) - 235 днів.
За період з часу звільнення - 13 березня 2015 року до 30 листопада 2015 року кількість робочих днів вимушеного прогулу, протягом якого середньоденний розмір заробітної плати позивача (без коригування на коефіцієнт підвищення) складав 333,69 грн, складає - 179 днів, відтак, середній заробіток за цей період вимушеного прогулу склав 59730,51 грн (333,69 грн х 179 днів).
З 1 грудня 2015 року до 30 квітня 2016 року після першого підвищення окладу, розмір посадового окладу склав 3646,00 грн. Шляхом ділення окладу, встановленого після підвищення, на оклад до підвищення розраховується коефіцієнт підвищення, на який необхідно прокоригувати виплати: у 1,25 разів (3646,00 грн / 2917,00 грн = 1,25). Відтак, середньоденний розмір заробітної плати позивача, коригований на коефіцієнт підвищення, склав 417,11 грн (333,69 грн х 1,25 разів = 417,11 грн), тому за період з 1 грудня 2015 року до 30 квітня 2016 року з урахуванням кількості робочих днів, яка складала 106 днів, середній заробіток вимушеного прогулу склав 44213,66 грн (417,11 грн х 106 днів = 44213,66 грн).
З 1 травня 2016 року до 31 грудня 2016 року після наступного підвищення окладу, розмір посадового окладу позивача склав 6220,00 грн. Шляхом ділення окладу, встановленого після підвищення, на оклад до підвищення розраховується коефіцієнт підвищення, на який необхідно прокоригувати виплати: у 1,71 разів (6220,00 грн / 3646,00 грн = 1,71). Відтак, середньоденний розмір заробітної плати, коригований на коефіцієнт підвищення, склав 713,26 грн (417,11 грн х 1,71 разів = 713,26 грн), тому за період з 1 травня 2016 року до 31 грудня 2016 року з урахуванням кількості робочих днів, яка складала 168 днів, середній заробіток вимушеного прогулу склав 119827,68 грн (713,26 грн х 168 днів = 119827,68 грн).
З 1 січня 2017 року до 29 жовтня 2017 року після наступного підвищення окладу, розмір посадового окладу позивача склав 6800,00 грн. Шляхом ділення окладу, встановленого після підвищення, на оклад до підвищення розраховується коефіцієнт підвищення, на який необхідно прокоригувати виплати: у 1,09 разів (6800,00 грн / 6220,00 грн = 1,09). Відтак, середньоденний розмір заробітної плати, коригований на коефіцієнт підвищення, склав 777,45 грн (713,26 грн х 1,09 разів = 777,45 грн), тому за період з 1 січня 2017 року до 29 жовтня 2017 року з урахуванням кількості робочих днів, яка складала 204 днів, середній заробіток вимушеного прогулу склав 158599,80 грн (777,45 грн х 204 дні = 158599,80 грн).
З 30 жовтня 2017 року до 12 грудня 2017 року після наступного підвищення окладу, розмір посадового окладу позивача склав 6887,00 грн. Шляхом ділення окладу, встановленого після підвищення, на оклад до підвищення розраховується коефіцієнт підвищення, на який необхідно прокоригувати виплати: у 1,01 разів (6887,00 грн / 6800,00 грн = 1,01). Відтак, середньоденний розмір заробітної плати, коригований на коефіцієнт підвищення, склав 785,22 грн (777,45 грн х 1,01 разів = 785,22 грн), тому за період з 30 жовтня 2017 року до 12 грудня 2017 року з урахуванням кількості робочих днів, яка складала 32 дні, середній заробіток вимушеного прогулу склав 25127,04 грн (785,22 грн х 32 дні = 25127,04 грн).
З 13 грудня 2017 року до 31 грудня 2017 року після наступного підвищення окладу, розмір посадового окладу позивача склав 7760,00 грн. Шляхом ділення окладу, встановленого після підвищення, на оклад до підвищення розраховується коефіцієнт підвищення, на який необхідно прокоригувати виплати: у 1,13 разів (7760,00 грн / 6887,00 грн = 1,13). Відтак, середньоденний розмір заробітної плати, коригований на коефіцієнт підвищення, склав 887,30 грн (785,22 грн х 1,13 разів = 887,30 грн), тому за період з 13 грудня 2017 року до 31 грудня 2017 року з урахуванням кількості робочих днів, яка складала 12 днів, середній заробіток вимушеного прогулу склав 10647,60 грн (887,30 грн х 12 днів = 10647,60 грн).
З 1 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року після наступного підвищення окладу, розмір посадового окладу позивача склав 10088,00 грн. Шляхом ділення окладу, встановленого після підвищення, на оклад до підвищення розраховується коефіцієнт підвищення, на який необхідно прокоригувати виплати: у 1,30 разів (10088,00 грн / 7760,00 грн = 1,30). Відтак, середньоденний розмір заробітної плати, коригований на коефіцієнт підвищення, склав 1153,49 грн (887,30 грн х 1,30 разів = 1153,49 грн), тому за період з 1 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року з урахуванням кількості робочих днів, яка складала 250 днів, середній заробіток вимушеного прогулу склав 288372,50 грн (1153,49 грн х 250 днів = 288372,50 грн).
З 1 січня 2019 року до 9 грудня 2019 року після наступного підвищення окладу, розмір посадового окладу позивача склав 10660,00 грн. Шляхом ділення окладу, встановленого після підвищення, на оклад до підвищення розраховується коефіцієнт підвищення, на який необхідно прокоригувати виплати: у 1,06 разів (10660,00 грн / 10088,00 грн = 1,06). Відтак, середньоденний розмір заробітної плати, коригований на коефіцієнт підвищення, склав 1222,70 грн (1153,49 грн х 1,06 разів = 1222,70 грн) , тому за період з 1 січня 2019 року до 9 грудня 2019 року з урахуванням кількості робочих днів, яка складала 235 днів, середній заробіток вимушеного прогулу склав 287334,50 грн (1222,70 грн х 235 днів = 287334,50 грн).
Тобто загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача складає 993853,29 грн.
Державна фіскальна служба України проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених в уточненому відзиві без дати та номеру, що надійшов до Окружного адміністративного суду міста Києва 8 січня 2020 року за вхідним № 03-14/1801/20 (т. 1 арк. спр. 268-274). Зокрема, ІІ відповідач зазначив, що у суду відсутні повноваження поновлювати особу на посаді державної служби в органі, в якому вона не проходила службу, що виключає задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 31 липня 2020 року у справі № 826/5780/15 (т. 1 арк. спр. 295-313), яке залишив без змін Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 1 лютого 2020 року (т. 2 арк. спр. 150-158), адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив повністю:
– визнав протиправним та скасував наказ Міністерства доходів і зборів України від 12 березня 2015 року № 141-о про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Івано-Франківської митниці Міндоходів у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України;
– поновив ОСОБА_1 на посаді у Івано-Франківській митниці ДФС, яка рівнозначна посаді першого заступника начальника Івано-Франківської митниці Міндоходів, з 13 березня 2015 року;
– стягнув з Івано-Франківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 березня 2015 року до 31 липня 2020 року у розмірі 1189485,29 грн. (один мільйон сто вісімдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят п`ять гривень 29 копійок);
– допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді у Івано-Франківській митниці ДФС, яка рівнозначна посаді першого заступника начальника Івано-Франківської митниці Міндоходів, з 13 березня 2015 року;
– допустив негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Івано-Франківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 25676,70 грн (двадцять п`ять тисяч шістсот сімдесят шість гривень 70 копійок).
19 лютого 2021 року ОСОБА_1 Окружний адміністративний суд міста Києва видав виконавчий лист у справі № 826/5780/15 про стягнення з Івано-Франківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 березня 2015 року по 31 липня 2020 року у розмірі 1189485,29 грн (один мільйон сто вісімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ять гривень 29 копійок) (т. 2 арк. спр. 172). 
Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 15 березня 2021 року замінив боржника у виконавчому листі, виданому судом 19 лютого 2021 року у справі № 826/5780/15, з Івано-Франківської митниці ДФС на правонаступника Галицьку митницю Держмитслужби (т. 2 арк. спр. 179-180).
Верховний Суд постановою від 28 вересня 2021 року у справі № 826/5780/15 (т. 3 арк. спр. 99-120) касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задовольнив частково:
– рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2021 року у справі № 826/5780/15 у частині стягнення з Івано-Франківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2015 року до 31 липня 2020 року у розмірі 1189485,29 грн скасував, а справу у цій частині направив на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва;
– у іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 826/5780/15 залишив без змін.
У цій постанові Верховний Суд зазначив таке:
«[…] 91. У цій справі судами попередніх інстанції вірно обраховано період вимушеного прогулу позивача – з 13 березня 2015 року (наступний день після звільнення) по 31 липня 2020 року (день ухвалення судом першої інстанції рішення про поновлення позивача на попередній роботі).
92. Водночас, як слідує з матеріалів справи, для розрахунку середньоденної заробітної плати позивача, суд першої інстанції використовував надану Івано-Франківською митницею Міндоходів довідку про доходи від 12 березня 2015 року № 10 (т. 1 а. с. 254).
93. Порядок формування довідки про доходи та довідки про середній заробіток (для цілей розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу) мають суттєві відмінності.
94. Так, якщо у довідку про доходи (для цілей декларування) включаються усі виплати, які були здійснені позивачу у запитуваному періоді, то довідка про середній заробіток має бути сформована у відповідності до пунктів 3 та 4 Порядку № 100, якими визначено які виплати включаються у розрахунок середньої заробітної плати (пункт 3), а які виплати не враховуються при її обчисленні (пункт 4). 
95. Матеріали справи не містять довідки про середній заробіток, яка може бути використана для цілей розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
96. Так само матеріали справи не містять інформації про фактично відпрацьовані позивачем дні у останні два місяці перед звільненням, на кількість яких для визначення середньоденного заробітку згідно правил Порядку № 100 має бути розділений сумарний заробіток, який складається із виплат, які враховуються до розрахунку за пунктом 3 цього Порядку за розрахунковий період.
97. За правилами пункту 8 Порядку № 100 середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.
98. Суд першої інстанції, із висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, помилково взявши за основу для розрахунку середнього заробітку позивача у цій справі відомості про дохід за останні два місяці перед звільненням позивача розділив їх на загальну кількість робочих днів у цьому періоді, інформацію про які надано Міністерством соціальної політики України на запит позивача (т.1 а.с. 253, зворот), неправильно обрахував середньоденний заробіток позивача.
99. Неправильно визначена первинна величина призводить до неправильності усього розрахунку та не потребує його подальшої детальної перевірки Верховним Судом.
100. Водночас Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про можливість застосування коефіцієнту підвищення посадового окладу при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу у ситуації позивача за правилами пункту 10 Постанови № 100, який був чинним у періоді спірних правовідносин.
101. Врахуванню також підлягають доводи скаржника у касаційній скарзі щодо неправильного способу коригування середнього заробітку у зв`язку із застосуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів, який був застосований судом першої інстанції шляхом множення обрахованого коефіцієнту підвищення на середньоденний заробіток.
102. Суд погоджується, що такий спосіб не відповідає способу, визначеному правилами пунктів 8 та 10 Порядку № 100, згідно яких алгоритм такого підвищення передбачає після визначення коефіцієнту, на який необхідно скоригувати виплати, які враховують при обчисленні середньої заробітної плати (шляхом ділення посадового окладу, встановлену після підвищення, на посадовий оклад до його підвищення), отриманий коефіцієнт підвищення помножити на сумарний заробіток, який складається із виплат, врахованих до розрахунку за пунктом 3 Порядку № 100 за розрахунковий період. Скоригований таким чином заробіток за правилами пункту 8 Порядку № 100 ділиться на кількість фактично відпрацьованих днів у розрахунковому періоді та у підсумку отримується середньоденний заробіток, який необхідно помножити на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком.
103. Викладене дає підстави для висновку, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не дослідив склад доходів позивача за останні два місяці, що передують незаконному звільненню, та мають враховуватися при обрахунку середнього заробітку, а отже розрахував середньоденну заробітну плату з неправильним застосуванням пунктів 3, 4 розділу ІІІ Порядку № 100, відповідно до яких при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються виплати, що мають постійний характер (основна заробітна плата доплати, надбавки, премії), без виключення сум відрахування (на податки, стягнення аліментів тощо), та не включаються одноразові виплати.». 
Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 7 жовтня 2021 року прийняв справу до свого провадження; вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби; запропонував сторонам надати письмові пояснення з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2021 року.
Законом України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до положень абзаців другого-четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону № 2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.
Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).
На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 цю справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.
Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 17 листопада 2025 року:
прийняв адміністративну справу до провадження;
розгляд справи продовжив у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) спочатку;
закрив провадження у справі щодо Івано-Франківської митниці Міндоходів (ідентифікаційний код 38555799);
запропонував сторонам у разі зміни фактичних обставин по цій справі повідомити суду про таке протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали шляхом направлення додаткових письмових пояснень в електронній формі через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» або у паперовій формі шляхом надіслання поштовим зв`язком на тимчасову адресу для листування (абонементна скринька 4585, м. Дніпро, вул. Будівельників, буд. 28, поштовий індекс 49089);
зобов`язав Галицьку митницю Держмитслужби протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про прийняття справи до провадження надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»: табель обліку робочого часу за січень-лютий 2015 року відносно ОСОБА_1 ; довідку про заробітну плату ОСОБА_1 для обчислення та розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оформлену з дотриманням вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, із зазначенням у довідці фактично відпрацьованих днів у кожному місяці за вказаний період та всіх складових заробітної плати окремо за січень-лютий 2015 року. Якщо протягом цих двох календарних місяців позивач не працював, довідку за листопад-грудень 2014 року із зазначенням у довідці фактично відпрацьованих днів у кожному місяці за вказаний період та всіх складових заробітної плати окремо. Якщо у повивача відсутній розрахунковий період, то довідку із зазначенням розміру установленого позивачу посадового (місячного) окладу;
зобов`язав Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області (ідентифікаційний код 38008294) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»: документальне підтвердження виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2020 року у справі № 826/5780/15 в частині стягнення з Івано-Франківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 березня 2015 року по 31 липня 2020 року у розмірі 1189485,29 грн (один мільйон сто вісімдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят п`ять гривень 29 копійок) на підставі виконавчого листа, виданого 19 лютого 2021 року, з урахуванням ухвали від 15 березня 2021 року про заміну боржника у виконавчому листі з Івано-Франківської митниці ДФС на правонаступника Галицьку митницю Держмитслужби.
Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 5 грудня 2025 року зобов`язав Івано-Франківську митницю, яка є відокремленим структурним підрозділом Державної митної служби України (код ВП 43971364), протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»: табель обліку робочого часу за січень-лютий 2015 року відносно ОСОБА_1 ; довідку про заробітну плату ОСОБА_1 для обчислення та розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оформлену з дотриманням вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, із зазначенням у довідці фактично відпрацьованих днів у кожному місяці за вказаний період та всіх складових заробітної плати окремо за січень-лютий 2015 року. Якщо протягом цих двох календарних місяців позивач не працював, довідку за листопад-грудень 2014 року із зазначенням у довідці фактично відпрацьованих днів у кожному місяці за вказаний період та всіх складових заробітної плати окремо. Якщо у повивача відсутній розрахунковий період, то довідку із зазначенням розміру установленого позивачу посадового (місячного) окладу.
Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 11 грудня 2025 року зобов`язав Державний архів Івано-Франківської області (ідентифікаційний код 03494623) протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»: особовий рахунок по заробітній платі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), який працював у Івано-Франківській митниці Міндоходів (ідентифікаційний код 38555799), за 2015 рік. 
Листом від 1 грудня 2025 року б/н Галицька митниця Держмитслужби повідомила суд про те, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2019 року № 858 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби» та наказу Державної фіскальної служби України від 25 листопада 2019 року № 30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» з 28 листопада 2019 року розпочато реорганізацію Івано-Франківської митниці ДФС. Згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців 14 листопада 2019 року проведена державна реєстрація як юридичної особи - Галицької митниці Держмитслужби. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1217-р «Питання Державної митної служби» погоджено з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 8 грудня 2019 року Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 грудня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України», функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи. З дня набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України про початок роботи Державної митної служби України повноваження Івано-Франківської митниці ДФС перейшли до Галицької митниці Держмитслужби. У подальшому, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» реорганізовано територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком, зокрема, і Галицьку митницю Держмитслужби, шляхом їх приєднання до Державної митної служби. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» установлено, що територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій. Наказом Державної митної служби України від 19 жовтня 2020 року № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби як відокремлених підрозділів» утворено Івано-Франківську митницю як відокремлений структурний підрозділ Державної митної служби України. Згідно із положеннями пункту 12 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (далі - Порядок № 1074), орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється. Орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій. У постанові від 30 вересня 2020 року № 895 Кабінет Міністрів України визначив таким моментом прийняття відповідного рішення Державною митною службою. Згідно із наказом Державної митної служби України від 30 червня 2021 року № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи», митниці як відокремлені підрозділи Державної митної служби України розпочали з 00 год. 00 хв. 1 липня 2021 року здійснення покладених на них функцій і повноважень. Таким чином, Галицька митниця Держмитслужби з 1 липня 2021 року не здійснює повноваження та функції реорганізованих митниць ДФС. Галицька митниця Держмитслужби перебуває в стані припинення, не здійснюючи жодних повноважень митниць ДФС, й відповідно до пункту 18 Порядку № 1074 до комісії з припинення органу виконавчої влади або територіального органу з моменту затвердження її персонального складу переходять повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідного органу виконавчої влади або територіального органу. Повноваження реорганізованих митниць ДФС, що перейшли до Галицької митниці Держмитслужби, у подальшому були передані, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби», територіальним органам Державної митної служби України, утвореним наказом Державної митної служби України від 19 жовтня 2020 року № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби як відокремлених підрозділів», які розпочали виконання повноважень та функцій з 1 липня 2021 року. Відтак, структура та штатний розпис для Галицької митниці Держмитслужби на 2022-2025 роки не затверджувалися та, відповідно, з 2022 року до сьогоднішнього дня відсутнє бюджетне фінансування Галицької митниці Держмитслужби. Разом із наведеним, повідомлено, що надання витребуваних судом документів не видається можливим, оскільки позивач - ОСОБА_1 не був працівником Галицької митниці Держмитслужби. Відповідно, табель обліку робочого часу у Галицькій митниці Держмитслужби не вівся, а отже, і надання довідки про заробітну плату є неможливим. У той же час, зазначена інформація ймовірно може бути надана суду Івано-Франківською митницею як відокремленим структурним підрозділом Державної митної служби України. Також суд проінформовано, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2020 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 1189485,29 грн за виконавчим листом від 19 лютого 2021 року, із урахуванням ухвали суду про заміну боржника у виконавчому листі з Івано-Франківської митниці ДФС на Галицьку митницю Держмитслужбу, виконано шляхом здійснення органом казначейської служби безспірного списання з рахунку Галицької митниці Держмитслужби.
У клопотанні від 10 грудня 2025 року № 7.21-10/10/463 Івано-Франківська митниця повідомила суд про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (далі – Постанова № 1200) утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. У вказаному випадку відбувся поділ Державної фіскальної служби України на дві юридичні особи – Державну митну службу України та Державну податкову службу України, в результаті чого відбулась саме реорганізація Державної фіскальної служби України. Постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України (із змінами і доповненнями) зокрема, затверджено Положення про Державну митну службу України (далі – Положення № 227), та передбачено, що Державна митна служба, її територіальні органи виконують встановлені законодавчими та іншими нормативно-правовими актами функції та повноваження органів доходів і зборів до внесення до таких актів відповідних змін у частині, що стосується повноважень Державної митної служби, її територіальних органів. Івано-Франківську митницю ДФС реорганізовано, правонаступником стала Галицька митниця. Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» та наказів Держмитслужби від 19 жовтня 2020 року № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби як відокремлених підрозділів» та від 27 жовтня 2020 року № 480 «Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби» Галицьку митницю Держмитслужби реорганізовано. Згідно із наказом від 30 червня 2021 року № 472 митниці як відокремлені підрозділи Державної митної служби України розпочали з 00 год. 00 хв. 1 липня 2021 року здійснення покладених на них Митним кодексом України, законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, Положеннями затвердженими наказом Держмитслужби від 29 жовтня 2020 року № 489 «Про затвердження положень про територіальні органи Держмитслужби», функцій і повноважень. Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проведено державну реєстрацію Івано-Франківської митниці (ідентифікаційний код 43971364) як відокремленого підрозділу юридичної особи Державної митної служби України. Згідно із інформацією, розміщеною у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб – підприємців, 3 жовтня 2022 року Івано-Франківську митницю ДФС припинено. Натомість, Галицька митниця Держмитслужби (ідентифікаційний код 43348711) перебуває у стані припинення. Акцентовано увагу суду на тому, що Івано-Франківська митниця не є правонаступником Івано-Франківської митниці ДФС. Щодо запитуваної інформації повідомлено, що така інформація у Івано-Франківській митниці відсутня. Згідно із пунктом 94 «реєстр фінансових зобов`язань» за 2015-2018 рр. після завершення ревізії (акт від 7 вересня 2020 року) згідно із актом від 19 червня 2023 року № 1 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» зазначені документи - знищено. Всі інші відомості згідно з актом від 4 травня 2020 року № 10 та довідки від 3 грудня 2020 року № 244/07.1-10 передано до Державного архіву Івано-Франківської області.
Дослідивши матеріали справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) у період з 29 липня 1994 року до 12 березня 2015 року проходив службу в органах митної служби України, зокрема з 17 лютого 2011 року обіймаючи посаду першого заступника начальника Івано-Франківської митниці, як реорганізована у Івано-Франківську митницю Міндоходів (т. 1 арк. спр. 60-63, 78-81).
Відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України від 12 березня 2015 року № 141-о «Про звільнення ОСОБА_1 » на підставі довідки про результати перевірки відомостей, зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці ОСОБА_1 , від 10 березня 2015 року, доповідної записки директора Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України Пригаровського В. М. від 10 березня 2015 року № 538/99-99-04-03-01-18 звільнено з 12 березня 2015 року ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Івано-Франківської митниці Міндоходів з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», пунктом 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) (т. 1 арк. спр. 21, 22, 248, 249, 250).
Згідно із рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2020 року у цій справі, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2021 року, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 12 березня 2015 року № 141-о про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Івано-Франківської митниці Міндоходів у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 частини першої статті 36 КЗпП України та поновлено ОСОБА_1 на посаді у Івано-Франківській митниці ДФС, яка рівнозначна посаді першого заступника начальника Івано-Франківської митниці Міндоходів, з 13 березня 2015 року.
Під час нового розгляду суд у цій справі має вирішити питання щодо належної суми середнього заробітку позивача за період вимушеного прогулу з 13 березня 2015 року (день, наступний за днем звільнення позивача) до 31 липня 2020 року (день ухвалення Окружним адміністративним судом міста Києва рішення у цій справі про поновлення позивача на роботі). 
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першої статті 235 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. 
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України в редакції, чинній на час звільнення позивача). 
Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та періоду його стягнення, суд виходить з такого.
Вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати (постанова Верховного Суду України від 9 грудня 2015 року по справі № 6-2123цс15).
Згідно із пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100 в редакції, чинній на час ухвалення Окружним адміністративним судом міста Києва рішення у цій справі про поновлення позивача на роботі).
Відповідно до приписів пункту 2 розділу ІІ «Період, за яким обчислюється середня заробітна плата» Порядку № 100:
обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки (перший абзац);
працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку (абзац другий);
у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (абзац третій);
якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку (абзац четвертий);
час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду (абзац шостий);
у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду (абзац сьомий);
у разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів (абзац восьмий). 
У абзацах першому, третьому пункту 3 розділу ІІІ «Виплати, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати» Порядку № 100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
При обчисленні середньої заробітної плати включаються виплати, що мають постійний характер (основна заробітна плата доплати, надбавки, премії), без виключення сум відрахування (на податки, стягнення аліментів тощо), та не включаються одноразові виплати. Виплати, які не враховуються при обчисленні середнього заробітку, визначені пунктом 4 розділу ІІІ розділу ІІІ «Виплати, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати» Порядку № 100.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100). 
З системного аналізу вищенаведених норм Порядку № 100 слідує, що згідно з чинним законодавством нарахування середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу проводиться шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців робочі дні на число робочих днів за цей період.
За приписами пункту 10 розділу IV «Порядок розрахунку виплат у всіх випадках збереження заробітної плати» Порядку № 100:
у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей (абзац перший); 
виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів) (абзац другий);
у разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо таке коригування середньої заробітної плати не провадиться (абзац третій);
працівникам бюджетних установ і організацій, яким відповідно до законів України щомісячно перераховуються посадові оклади (ставки) до рівня не нижчого середньої (подвійної) заробітної плати в промисловості (народному господарстві), розрахунки виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати, можуть провадитися, якщо не передбачено у колективному договорі, виходячи з посадового окладу (ставки) того місяця, в якому відбулася подія, пов`язана з відповідними виплатами, з урахуванням постійних доплат і надбавок (абзац четвертий). 
12 грудня 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100», якою внесено зміни до Порядку № 100, зокрема, виключено його пункт 10.
Відповідно до розрахункового листа за січень 2015 року розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 становив 5612,56 грн, а саме: посадовий оклад – 2009,06 грн, надбавка за вислугу – 602,72 грн, доплата за постановою КМУ № 597 – 1104,09 грн, надбавка за спеціальне звання – 92,98 грн, надбавка за таємність – 301,36 грн, надбавка за високі досягнення – 1217,14 грн, індексація – 72,98 грн; чергова відпустка (1 день) – 212,24 грн; кількість відпрацьованих годин – 104, що дорівнює 13 робочим дням (104 години : 8-годинний робочий день = 13 робочих днів). 
Відповідно до розрахункового листа за лютий 2015 року розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 становив 7734,90 грн, а саме: посадовий оклад – 2917,00 грн, надбавка за вислугу – 875,10 грн, доплата за постановою КМУ № 597 – 1603,05 грн, надбавка за спеціальне звання – 135,00 грн, надбавка за таємність – 437,55 грн, надбавка за високі досягнення – 1767,20 грн; кількість відпрацьованих годин – 168, що дорівнює є 21 робочому дню (168 години : 8-годинний робочий день = 21 робочий день).
Розмір заробітної плати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, за січень-лютий 2015 року становить 13135,23 грн (5400,33 грн (за мінусом 1 дня оплачуваної відпустки) + 7734,90 грн = 13135,23 грн).
Середньоденна заробітна плата становить 386,33 грн (13135,23 грн / 34 робочі дні у січні-лютому 2015 року).
Вимушений прогул позивача слід обраховувати з 13 березня 2015 року до дня ухвалення судового рішення Окружним адміністративним судом міста Києва – 31 липня 2020 року.
Згідно з листом Державної фіскальної служби України від 29 листопада 2019 року № 2157/ЗПІ/99-99-05-04-02-14 та листом Запорізької митниці ДФС від 19 листопада 2019 року № 162/12/08-70-05-01-ЗПІ (т. 1 арк. спр. 251, 252) підвищення посадового окладу по посаді «Перший заступник начальника митниці» відбувалось в такі періоди:
з 1 січня 2015 року до 30 листопада 2015 року - 2917,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 30 квітня 2015 року № 336 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 1 грудня 2015 року до 30 квітня 2016 року - 3646,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 21 грудня 2015 року № 989 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 1 травня 2016 року до 31 грудня 2016 року - 6220,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 24 травня 2016 року № 465 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 1 січня 2017 року до 29 жовтня 2017 року - 6800,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 25 січня 2017 року № 34 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 30 жовтня 2017 року до 12 грудня 2017 року - 6887,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 30 жовтня 2017 року № 34 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 13 грудня 2017 року до 31 грудня 2017 року - 7760,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 25 січня 2017 року № 34 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 1 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року - 10088,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 29 січня 2018 року № 52 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»);
з 1 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року - 10660,00 грн (наказ Державної фіскальної служби України від 20 лютого 2019 року № 133 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів»).
Оскільки інформації про наступне підвищення посадових окладів після 31 грудня 2019 року сторони до суду не надали, то за період з 1 січня 2020 року до 31 липня 2020 року застосовується розмір посадового окладу, який діяв за попередній період - 10660,00 грн.
1) У періоді з 13 березня 2015 року до 30 листопада 2015 року було 180 робочих днів. Середній заробіток за період з 13 березня 2015 року до 30 листопада 2015 року становить 69539,40 грн (386,33 грн (середньоденна заробітна плата) х 180 робочих днів = 69539,40 грн).
2) У періоді з 1 грудня 2015 року до 30 квітня 2016 року було 106 робочих днів. 
Коефіцієнт, на який необхідно скоригувати виплати, які враховують при обчисленні середньої заробітної плати (шляхом ділення посадового окладу, встановленого після підвищення, на посадовий оклад до його підвищення), становить 1,25 (3646,00 грн : 2917,00 грн = 1,25). 
Сумарний заробіток, який складається із виплат, врахованих до розрахунку за пунктом 3 Порядку № 100 за розрахунковий період, помножений на коефіцієнт підвищення 1,25, становить 16419,04 грн (13135,23 грн х 1,25 = 16419,04 грн).
Середньоденна заробітна плата для обчислення середнього заробітку з урахуванням коефіцієнту підвищення 1,25 за розрахунковий період становить 482,91 грн (16419,04 грн (скоригований заробіток) : 34 робочі дні у розрахунковому періоді = 482,91 грн).
Середній заробіток за період з 1 грудня 2015 року до 30 квітня 2016 року становить 51188,46 грн (482,91 грн (середньоденна заробітна плата з урахуванням коефіцієнту підвищення 1,25) х 106 робочих днів = 51188,46 грн.
3) У періоді з 1 травня 2016 року до 31 грудня 2016 року було 169 робочих днів.
Коефіцієнт, на який необхідно скоригувати виплати, які враховують при обчисленні середньої заробітної плати (шляхом ділення посадового окладу, встановленого після підвищення, на посадовий оклад до його підвищення), становить 2,13 (6220,00 грн : 2917,00 грн = 2,13). 
Сумарний заробіток, який складається із виплат, врахованих до розрахунку за пунктом 3 Порядку № 100 за розрахунковий період, помножений на коефіцієнт підвищення 2,13, становить 27978,04 грн (13135,23 грн х 2,13 = 27978,04 грн).
Середньоденна заробітна плата для обчислення середнього заробітку з урахуванням коефіцієнту підвищення 2,13 за розрахунковий період становить 822,88 грн (27978,04 грн (скоригований заробіток) : 34 робочі дні у розрахунковому періоді = 822,88 грн).
Середній заробіток за період з 1 травня 2016 року до 31 грудня 2016 року становить 139066,72 грн (822,88 грн (середньоденна заробітна плата з урахуванням коефіцієнту підвищення 2,13) х 169 робочих днів = 139066,72 грн.
4) У періоді з 1 січня 2017 року до 29 жовтня 2017 року було 205 робочих днів.
Коефіцієнт, на який необхідно скоригувати виплати, які враховують при обчисленні середньої заробітної плати (шляхом ділення посадового окладу, встановленого після підвищення, на посадовий оклад до його підвищення), становить 2,33 (6800,00 грн : 2917,00 грн = 2,33). 
Сумарний заробіток, який складається із виплат, врахованих до розрахунку за пунктом 3 Порядку № 100 за розрахунковий період, помножений на коефіцієнт підвищення 2,33, становить 30605,09 грн (13135,23 грн х 2,33 = 30605,09 грн).
Середньоденна заробітна плата для обчислення середнього заробітку з урахуванням коефіцієнту підвищення 2,33 за розрахунковий період становить 900,15 грн (30605,09 грн (скоригований заробіток) : 34 робочі дні у розрахунковому періоді = 900,15 грн).
Середній заробіток за період з 1 січня 2017 року до 29 жовтня 2017 року становить 184530,75 грн (900,15 грн (середньоденна заробітна плата з урахуванням коефіцієнту підвищення 2,33) х 205 робочих днів = 184530,75 грн.
5) У періоді з 30 жовтня 2017 року до 12 грудня 2017 року було 32 робочих дні.
Коефіцієнт, на який необхідно скоригувати виплати, які враховують при обчисленні середньої заробітної плати (шляхом ділення посадового окладу, встановленого після підвищення, на посадовий оклад до його підвищення), становить 2,36 (6887,00 грн : 2917,00 грн = 2,36). 
Сумарний заробіток, який складається із виплат, врахованих до розрахунку за пунктом 3 Порядку № 100 за розрахунковий період, помножений на коефіцієнт підвищення 2,36, становить 30999,14 грн (13135,23 грн х 2,36 = 30999,14 грн).
Середньоденна заробітна плата для обчислення середнього заробітку з урахуванням коефіцієнту підвищення 2,36 за розрахунковий період становить 911,74 грн (30999,14 грн (скоригований заробіток) : 34 робочі дні у розрахунковому періоді = 911,74 грн).
Середній заробіток за період з 30 жовтня 2017 року до 12 грудня 2017 року становить 29175,68 грн (911,74 грн (середньоденна заробітна плата з урахуванням коефіцієнту підвищення 2,36) х 32 робочих дні = 29175,68 грн.
6) У періоді з 13 грудня 2017 року до 31 грудня 2017 року було 12 робочих днів.
Коефіцієнт, на який необхідно скоригувати виплати, які враховують при обчисленні середньої заробітної плати (шляхом ділення посадового окладу, встановленого після підвищення, на посадовий оклад до його підвищення), становить 2,66 (7760,00 грн : 2917,00 грн = 2,66). 
Сумарний заробіток, який складається із виплат, врахованих до розрахунку за пунктом 3 Порядку № 100 за розрахунковий період, помножений на коефіцієнт підвищення 2,66, становить 34939,71 грн (13135,23 грн х 2,66 = 34939,71 грн).
Середньоденна заробітна плата для обчислення середнього заробітку з урахуванням коефіцієнту підвищення 2,66 за розрахунковий період становить 1027,64 грн (34939,71 грн (скоригований заробіток) : 34 робочі дні у розрахунковому періоді = 1027,64 грн).
Середній заробіток за період з 13 грудня 2017 року до 31 грудня 2017 року становить 12331,68 грн (1027,64 грн (середньоденна заробітна плата з урахуванням коефіцієнту підвищення 2,66) х 12 робочих днів = 12331,68 грн.
7) У періоді з 1 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року було 250 робочих днів.
Коефіцієнт, на який необхідно скоригувати виплати, які враховують при обчисленні середньої заробітної плати (шляхом ділення посадового окладу, встановленого після підвищення, на посадовий оклад до його підвищення), становить 3,46 (10088,00 грн : 2917,00 грн = 3,46). 
Сумарний заробіток, який складається із виплат, врахованих до розрахунку за пунктом 3 Порядку № 100 за розрахунковий період, помножений на коефіцієнт підвищення 3,46, становить 45447,90 грн (13135,23 грн х 3,46 = 45447,90 грн).
Середньоденна заробітна плата для обчислення середнього заробітку з урахуванням коефіцієнту підвищення 3,46 за розрахунковий період становить 1336,70 грн (45447,90 грн (скоригований заробіток) : 34 робочі дні у розрахунковому періоді = 1336,70 грн).
Середній заробіток за період з 1 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року становить 334175,00 грн (1336,70 грн (середньоденна заробітна плата з урахуванням коефіцієнту підвищення 3,46) х 250 робочих днів = 334175,00 грн.
8) У періоді з 1 січня 2019 року до 31 липня 2020 року було 394 робочих днів.
Коефіцієнт, на який необхідно скоригувати виплати, які враховують при обчисленні середньої заробітної плати (шляхом ділення посадового окладу, встановленого після підвищення, на посадовий оклад до його підвищення), становить 3,65 (10660,00 грн : 2917,00 грн = 3,65). 
Сумарний заробіток, який складається із виплат, врахованих до розрахунку за пунктом 3 Порядку № 100 за розрахунковий період, помножений на коефіцієнт підвищення 3,65, становить 47943,59 грн (13135,23 грн х 3,65 = 47943,59 грн).
Середньоденна заробітна плата для обчислення середнього заробітку з урахуванням коефіцієнту підвищення 3,65 за розрахунковий період становить 1410,11 грн (47943,59 грн (скоригований заробіток) : 34 робочі дні у розрахунковому періоді = 1410,11 грн).
Середній заробіток за період з 1 січня 2019 року до 31 липня 2020 року становить 555583,34 грн (1410,11 грн (середньоденна заробітна плата з урахуванням коефіцієнту підвищення 3,65) х 394 робочих дні = 555583,34 грн.
Разом середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2015 року до 31 липня 2020 року становить 1375591,03 грн.
На виконання вимог ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області супровідним листом від 20 листопада 2025 року № 04-08/2-10/10092 надало суду копію меморіального ордеру від 7 травня 2021 року № 3, відповідно до якого з Галицької митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 11 травня 2021 року перераховано середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1189485,29 грн.
Оскільки сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2015 року до 31 липня 2020 року у розмірі 1189485,29 грн, незважаючи на скасування судового рішення, вже стягнута з Галицької митниці Держмитслужби на користь позивача в порядку безспірного списання, тобто порушене право позивача відновлено частково, то за обставин цієї справи необхідно констатувати, що на користь позивача потрібно достягнути з Галицької митниці Держмитслужби, яка станом на цей час не припинена, середній заробіток за час вимушеного прогулу за спірний період у розмірі 186105,74 грн (1375591,03 грн - 1189485,29 грн = 186105,74 грн).
При цьому, Галицька митниця Держмитслужби як податковий агент відповідно до норм Податкового Кодексу України та як страхувальник відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язана виплатити позивачеві середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2015 року до 31 липня 2020 року у розмірі 186105,74 грн, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.
Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не вирішується, оскільки до ухвалення рішення суду клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката позивачем не заявлено і суду не надано доказів, які підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Галицької митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код 43348711, вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, Львівська область, 79000) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Стягнути з Галицької митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 березня 2015 року до 31 липня 2020 року у розмірі 186105,74 грн (сто вісімдесят шість тисяч сто п`ять гривень 74 коп.), з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя 	Т.І. Чернявська