Головуючий І інстанції: Пасечнік О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 р. 	Справа № 520/18479/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/18479/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Хазар" ЛТД 
до  Головного управління ДПС у Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Хазар" ЛТД (надалі - позивач, ТОВ фірма "Хазар" ) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив: 
-визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо відмови ТОВ ФІРМІ “ХАЗАР” ЛТД у врахуванні повідомлення “про втрату первинних документів, пов`язаних з визначення об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань за період з 01.07.2021 по 24.12.2024, що оформлені Рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 4842/6/20- 40-07-10-10 від 05.02.2025 та скасувати відповідне Рішення.
-зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Харківській області застосувати до ТОВ ФІРМИ “ХАЗАР” ЛТД встановлені пп. 69.28 п. 69 підрозд. 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового Кодексу України спеціальні правила підтвердження даних, визначених у податковій звітності за податкові (звітні) періоди з 01.07.2021 по 24.12.2024 року та винести у зв`язку з цим відповідне рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю фірма “ХАЗАР” ЛТД у врахуванні повідомлення “про втрату первинних документів, пов`язаних з визначення об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань за період з 01.07.2021 по 24.12.2024", що оформлена Рішенням Головного управління ДПС у Харківській області № 4842/6/20- 40-07-10-10 від 05.02.2025 та скасувати Рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 4842/6/20- 40-07-10-10 від 05.02.2025.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області повторно розглянути повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Хазар" ЛТД від 06.01.2025 № 4 про втрату первинних документів, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань за період з 01.07.2021 по 24.12.2024, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 позов задоволено частково.
Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Хазар" ЛТД до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, код ЄДРПОУ 43983495) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Хазар" ЛТД (61085, м. Харків, вул. Астрономічна, 37-А, код ЄДРПОУ 22647877) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
У задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.
Частково задовольняючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення (щодо стягнення витрат на правничу допомогу) враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що заява про стягнення витрат на правничу допомогу не підтверджена належними аргументами та є недоведеною з боку позивача. 
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. 
Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI (надалі – Закон № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі №520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.
Маткеріалами справи встановлено, що для захисту свого порушеного права позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Омарова Ульві Мурад огли.
Відповідно до п.1.1. до Договору про надання правничої допомоги № 02/2025 від 01.01.2025 вбачається, що клієнт доручає, а адвокат бере на себе обов?язок здійснювати представництво клієнта, шляхом надання йому послуг, які відносяться до видів адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а клієнт, зі свого боку, зобов?язується прийняти вказані послуги та оплатити їх
Відповідно до п.3.1.-3.3. до Договору про надання правничої допомоги № 02/2025 від 01.01.2025 вбачається, що гонорар адвоката за договором визначається у Додатку до цього договору. Оплата проводиться клієнтом готівкою або безготівковою у повному обсязі не пізніше 3-х днів після підписання цього договору. Розмір гонорару адвоката, зазначений у п. 3.1. цього договору, може бути змінений в односторонньому порядку адвокатом у разі зміни цінової політики на ринку юридичних послуг.
Згідно п.2 Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 02/2025 від 01.01.2025 гонорар (винагорода) за надання Адвокатом Клієнту професійної правничої допомоги у зв?язку з оскарженням Рішення складає 10 000.00 (десять тисяч) грн. без ПДВ.
Згідно Акту приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 29.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 02/2025 від 01.01.2025 вбачається, що за даним Актом Адвокат надав наступну професійну правничу допомогу:
- вивчення документів та інформації щодо обставин виникнення підстав для оскарження Рішення - тривалість надання професійної правничої допомоги Адвоката становить 2 (дві) години.
- надання Клієнту усної консультації правничого характеру щодо можливих варіантів захисту його прав, порушених внаслідок прийняття Рішення - тривалість надання професійної правничої допомоги Адвоката становить 1 (одна) година.
- підготовка позовної заяви Клієнта до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування Рішення - тривалість надання професійної правничої допомоги Адвоката становить 3 (три) години.
- вивчення судової практики з правовідносин, які були предметом дослідження судами по справах з предметом і підставами, які є аналогічними із предметом і підставами позову Клієнтом до Головного управління ДІС у Харківській області - тривалість надання професійної правничої допомоги Адвоката становить 2 (дві) години та 30 (тридцять) хвилин.
- підготовка відповіді на відзив Головного управління ДПС у Харківській області до Клієнта-тривалість надання професійної правничої допомоги Адвоката становить 1 (одна) година та 30 (тридцять) хвилин.
Загальна тривалість надання професійної правничої допомоги Адвоката щодо надання правничої допомоги згідно зазначеного Акту становить 10 (десять) годин.
Загальна вартість наданої професійної правничої допомоги згідно даного Акту відповідно до пункту 2 Додаткової угоди № 1 від 01.07.2025 (Додаток № 1) до договору про надання правничої допомоги № 02/25 від 01.01.2025 становить 10 000,00 (десять тисяч) грн.
Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.
В оскарженому додатковому рішенні, перелічивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, зазначаючи про наявність цих документів в матеріалах справи, та надавши їм оцінку на предмет їх належності, допустимості та достатності щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, дослідивши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд першої інстанції уважав, що витрати на правничу допомогу у розмірі 10000, 00 грн. є співмірними з урахуванням обсягу (пропорційності) задоволених позовних вимог, дійсності та необхідності проведеної адвокатом роботи.
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення заяви позивача, колегія суддів зазначає, що витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн є співмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягу послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Під час апеляційного розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт, не надано власного розрахунку, яка сума витрат, на його погляд, є розумною.
Колегія суддів зазначає, що відповідач не спростовує надання правничої допомоги, при цьому, апеляційна скарга не містить вимоги щодо зменшення судових витрат, а відповідач фактично наполягає на відмові у стягненні судових витрат, що за наявністю наданої правничої допомоги не передбачено чинним процесуальним законодавством.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 по справі № 520/18479/25 залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий