ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/3290/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року (суддя К.В. Мінаєва)
у справі № 280/3290/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.04.2025 № 084050021526 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 з 10.04.2025. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розглядаючи заяву про призначення пенсії, відповідач віддав перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для призначення пенсії, через що прийняте відповідачем рішення є протиправним. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.04.2025 № 084050021526 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачці з 10.04.2025 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII в редакції згідно із рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020. 
Суд першої інстанції виходив з того, що Конституційним Судом України прийнято рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.
Суд врахував, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV
За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що позивачка, досягнувши станом на час звернення з заявою 50 років та маючи, як вказано в оскаржуваному рішенні, достатній страховий та пільговий стаж, набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.04.2025 № 084050021526 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що вік позивачки на час звернення до пенсійного органу становить 50 років, а відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV необхідною умовою для призначення пенсії є досягнення 55 років. Вважає, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії позивачці прийнято правомірно, а отже скасуванню не підлягає. Зауважує, що суд не є органом, якому надані повноваження в сфері призначенні пенсії, суд не може підміняти компетентний орган та перебирати на себе функції призначення пенсії.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 10.04.2025 позивачка звернулась до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява та додані до неї документи прийняті 10.04.2025 пенсійним органом, що підтверджується розпискою-повідомленням за № 1638.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.04.2025 № 084050021526, прийнятому за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено, що пенсійний вік заявника згідно до пункту до пункту 2 частини 8 статті 114 Закону 1058-ІV становить 55 років. Вік заявника - 50 років. Необхідний страховий стаж згідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону становить -25 років, стаж на пільговий умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) на зазначеній роботі не менше 10 років. Страховий стаж складає 33 роки 5 місяців 27 днів, пільговий стаж на посаді водій трамвая складає 25 років 10 місяців 5 днів. До страхового стажу враховано усі періоди роботи згідно наданих документів. За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону №1058, у зв`язку із відсутністю необхідного пенсійного віку.
Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Законом № 213-VIII від 02.03.2015, який набув чинності 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах жінкам з 50 до 55 років і визначено необхідний стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
03.10.2017 Верховною Радою України ухвалено Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-1, який передусім, у контексті предмету спору, містить приписи статті 114 такого змісту на пільгових умовах пенсія за віком призначається: … 8) водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Зміст зазначеної норми ідентичний пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» щодо підвищення на 5 років стажу роботи, який дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі 1-5/2018(746/15) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).
Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій на пільгових умовах, а саме: пункт «з» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та пункт 8 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017, при цьому в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах перший із цих законів визначає такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Суд апеляційної інстанції вважає прийнятним врахування судом першої інстанції правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20, де Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу “якості закону”, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі “Щокін проти України”). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зі змісту спірного рішення пенсійного органу вбачається, що позивачка досягла 50 років, її страховий стаж складає 33 роки 5 місяців 27 днів, пільговий стаж на посаді водій трамвая - 25 років 10 місяців 5 днів., що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відтак, суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачка має право на пенсію на пільгових умовах, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.04.2025 № 084050021526 є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи скаржника про втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу шляхом зобов`язання його вчинити дії, оскільки такі повноваження пенсійним органом вже реалізовано самостійно шляхом прийняття оскаржуваного рішення, яке було предметом судового контролю у межах цієї справи, а суб`єктом звернення дотримано всі умови згідно закону для прийняття позитивного для нього рішення, що виключає право пенсійного органу діяти на власний розсуд.
Отже, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі № 280/3290/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров