Справа № 156/1168/25  Провадження №33/802/88/26 	Головуючий у 1 інстанції:Комзюк Н. Н. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю
захисника Юсюка О.М. – Білецької І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 16 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 16.12.2025 ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України. Накладено на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20.09.2025 о 19:45 у селі Колона по пров. Сонячному керував трактором Т-40 АМ, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.
Вважає, що постанова місцевого суду ухвалена без належного та повного дослідження всіх обставин справи, без врахування доводів сторони захисту щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Зазначає, зокрема, що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, а відтак підстав для проведення огляду взагалі не було. Окрім того, свідки, які б могли підтвердити ознаки сп`яніння не залучались, а свідчення поліцейських не можуть вважатись об`єктивними доказами по справі, оскільки вони є заінтересованими особами у справі. 
Також вважає, що працівники поліції ввели його в оману, повідомивши, що він має право відмовитись від проходження огляду та не роз`яснили наслідки такої відмови. Додатково зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження правомірності його зупинки, йому не було роз`яснено його право на захист.
В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, захисник не заперечувала щодо продовження судового розгляду за відсутності її довірителя, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 268 КпАП України.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Білецької І.М., яка апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів, просила її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КпАП України, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КпАП України, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з вимогами п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції ст.130 КпАП України адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція №1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №459955від 20.09.2025 стосовно  ОСОБА_1 (а.с.1);
- електронним рапортом працівника поліції (а.с.3);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.09.2025 (а.с.5);
- рапортом працівника поліції (а.с.6);
- зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.7);
- довідкою з бази даних ІКС ІПНП (а.с.8);
- відеозаписом з боді-камер працівників поліції (а.с.12).
Вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи, що у сукупності з іншими доказами є належними та допустимими та повністю узгоджуються між собою за змістом.
Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Твердження апелянта про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а, відтак, і підстав для проходження огляду не знайшли свого підтвердження, так як повністю спростовується матеріалами справи. Окрім того, на відеозаписі з місця події зафіксовано, як працівник поліції при спілкуванні з водієм називає наявні в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які надавали поліцейському право вимоги від водія проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я.
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Крім того, факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння було зафіксовано на технічний носій, що узгоджується з положеннями ст. 266 КпАП України та не було необхідності в залученні свідків.
Посилання апелянта на незаконність зупинки працівниками патрульної поліції його транспортного засобу не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається з відеозапису  ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар.Водночас, незгода водія з причинами зупинки не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.
Крім того, зазначені обставини не впливають на свідомий факт відмови ОСОБА_1 від огляду як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, а його твердження про введення в оману працівниками поліції, не роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду, спростовуються відеозаписом, так як працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права і обов`язки, які передбачені законодавством, а також наслідки відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1  безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КпАП України. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 16 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.