Справа № 420/32900/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ “ВІРАМАКС” до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,- 

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ “ВІРАМАКС” до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування прийняте Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000161/1 від 05.06.2025, визнання протиправним та скасування прийняту Одеською митницею Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000266 від 05.06.2025.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач у позовній заяві вказав, що не погоджується із прийняттям рішення Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів і просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Як вказав позивач, документи, подані позивачем, є достатніми та такими, що у своїй сукупності не викликають сумнів у достовірності наданої інформації, відповідності обраного методу визначення митної вартості товарів, що не враховано відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення.
21.10.2026 до суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову товариства. Так, відповідач вказав, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 25UA500020004127U5 від 04.06.2025 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
27.10.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
03.11.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення від Одеської митниці, згідно яких представник , посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. N4495-VI митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
ч.1 ст.54 МКУ визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
ч.2 ст.53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Судом встановлено, що 13.01.2025 р. між ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» та HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD укладено Контракт № НХ2025-15, згідно якого продавець зобов`язується продати (передати у власність покупця), а покупець зобов`язується своєчасно сплатити та прийняти продукцію. Під Товаром в цьому Контракті розуміється наступна продукція: люльки підвісні будівельні та комплектуючі виробництва HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD.
З метою здійснення митного оформлення товару, декларантом було подано митну декларацію № 25UA500020004127U5 від 04.06.2025.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 25UA500020004127U5 від 04.06.2025 позивачем надані документи зазначені в графі 44 МД, зокрема, пакувальний лист б/н від 21.02.2025 р.; - рахунок-проформа (Інвойс) №НХ2025-15 від 13.01.2025 р.; - домашній коносамент SXE25020055 від 01.03.2025р.; - контракт № НХ2025-15 від 13.01.2025 р., укладений між ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» та HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD; - навантажувальний документ №22 від 15.04.2025 р.; - сертифікат про походження товару 25С1309А1886/00017 від 07.05.2025 р.; - платіжна інструкція в іноземній валюті №13 від 13.05.2025 р.; - платіжна інструкція в іноземній валюті №6 від 12.02.2025 р.; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконання договору про транспортно-експедиційні послуги №UA 10005352 від 23.05.2025 р.; - платіжна інструкція №2896 від 02.06.2025 р.; - висновок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» №3-3/603 від 26.05.2025 р.; - договір про надання послуг митного брокера №23052025-01 від 23.05.2025 р.
Одеською митницею (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500020/2025/000237/1 від 02 серпня 2025 року.
Так, було встановленні наступні розбіжності по митній декларації:
1. для підтвердження заявленої митної вартості товарів за ЕМД від 04.06.2025 25UA500020004127U5 декларантом подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 13.01.2025 № HX2025- 15, рахунок-фактури (інвойси) від 13.01.2025 № HX2025-15 та інші документи. Пунктом 1.2 контракту визначено, що у інвойсі зазначаються параметри та характеристики товару. Зазначені відомості відсутні у рахунку від 13.01.2025 HX2025-15;
2. відповідно до вимог п.4,5 ч.2 статті 53 МКУ основними документами, що підтверджують заявлену митну вартість є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Пунктом 3.1 контракту визначені умови оплати за товар: 30% до відвантаження; 70% - після надання копії коносаменту. Морський коносамент SXE25020055 видано 01.03.2025. При цьому, платіжне доручення №13 датоване 13.05.2025, що свідчить про невиконання покупцем вимог п.1.3 контракту. Всупереч вимогам Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління НБУ від 28.07.2008 № 216, у наданих платіжних інструкціях №6,13 відсутні відомості графи 56; відомості графи 57 не відповідають узгодженим реквізитам згідно Розділу 12 Контракту HX2025-15. У наданих платіжних інструкціях зазначено: підписання цієї платіжної інструкції Платник надає банку згоду на виконання платіжної операції. Платіжні інструкції №6,13 не містять обов`язкові реквізити платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою № 216, зокрема підписів (власноручних)/електронних) відповідальних осіб платника, які відповідно до законодавства України мають право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації; не містять належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували виконання операцій за такою платіжною інструкцією. не містять належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Банківські платіжні інструкції свідчать про намір міжнародного переказу коштів, банківські документи у системі SWIFT не подавались до митного оформлення. Таким чином, під час здійснення митного оформлення декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінювані товари; 
3. оцінювану партію товару ввезено відповідно до умов поставки FOB Tianjin. На вказаних умовах поставки FOB покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс). На вказаних умовах поставки до обов`язків продавця належить витрати, пов`язані з навантаженням товару на борт судно. Згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахункафактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр не надано. До митного оформлення, у якості документального підтвердження витрат на міжнародне перевезення партії товарів декларантом надано договір ТЕО з Експедитором ТОВ «ДСВ Логістика» від 23.05.2025 №23052025- 01. При цьому, що ризики покупця по доставці товару на узгоджених умовах поставках згідно Інкотермс, перейшли до покупця 01.03.2025. Враховуючи дату прибуття товару в порт Одеса-21.05.2025 року, тобто договір ТЕО укладений після прибуття товару в порт призначення. У коносаменті та графі 21 МД зазначені відомості, що свідчать про перевантаження товару та пов`язані з цим витрати на НРР, що є складовими митної вартості, а також на наявність додаткових транспортних документів, що відображають факт перевантаження товару з одного морського судна на інше, та які не були надані до митного оформлення. Враховуючи наявність перевантаження, можлива наявність інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення, та які не були надані до митного оформлення у порушення ст.335 МКУ. Зазначені відомості не заявлялись до митного оформлення оцінюваної партії товару. Як складову митної вартості, декларантом у ДМВ зазначені витрати на транспортування - 195340,33 грн згідно рахунку на оплату №UA10005352 від 23.05.2025. У рахунку на оплату зазначені реквізити договору ТЕО та номеру лінійного коносаменту, які не подавались до митного оформлення. Таким чином декларантом не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості товару, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних; 
4. відповідно до вимог розділу 2.5. договору про надання транспортно -експедиційних послуг від 23.05.2025 №23052025-01 – зміст умов та особливостей конкретного переміщення, вартість транспортних послуг та інших умови – вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною договору (або у додатку до договору). Заявка або додаток до Договору для митного оформлення надано не було. Пунктом 31.7 договору ТЕО визначено перелік обов`язків Експедитора, але у рахунку на оплату відсутні відомості про вартість та включення до митної вартості товару: витрат на НРР, перевалки в порту, транспортно - експедиційні послуги. 3.1.7 договору ТЕО передбачено, що експедитор за рахунок і за заявками (не надано) Клієнта організовує страхування вантажів. Таким чином, відсутність заявки на перевезення як невід`ємної частини договору ТЕО, лінійного коносаменту, не надання відомостей про страхування товару, послуг експедитора (п.4.2), відомостей про НРР, обробку, перевалку товару в портах слідування, передбачених умовами договору ТЕО не дає можливості перевірити повноту наданих послуг, пов`язаних з перевезенням товарів або що є умовою їх перевезення, та включення при цьому таких витрат до заявленої митної вартості, які відповідно до частини десятої статті 58 Кодексу повинні включатись до ціни, що фактично сплачена. Таким чином, декларантом у повній мірі документально не підтверджено включення до ціни, що фактично сплачена за оцінювані товар, всіх складових митної вартості, зокрема визначених пунктами 5, 6,7 частини десятої статті 58 Кодексу. Враховуючи, що товар постачається на підставі контракту з виробником, митному органу не надану митну декларацію країни відправлення, у якій зазначаються відомості щодо фактурної вартості товарів при експорті, умовах поставки, вагових характеристиках, документах, що подавались при експорті у країні постачання і тп.
Згідно з ч.4 ст.54 МКУ орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається з оскаржуваного рішення Одеською митницею встановлено, що надані декларантом документи містять вищевказані розбіжності.
Разом з тим, як встановлено судом, 13.01.2025 р. між ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» та HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD укладено Контракт № НХ2025-15, згідно якого продавець зобов`язується продати (передати у власність покупця), а покупець зобов`язується своєчасно сплатити та прийняти продукцію. Під Товаром в цьому Контракті розуміється наступна продукція: люльки підвісні будівельні та комплектуючі виробництва HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD.
Згідно п.3.1 Контракту оплата проводиться наступним чином: - 30% оплачується перед завантаженням контейнеру на борт судна; - 70% оплачується після надання копії коносаменту.
При цьому, суд не погоджується із посиланням митного органу на те, що у інвойсі зазначаються параметри та характеристики товару відповідного договору, які відсутні у рахунку від 13.01.2025 HX2025-15, оскільки позивач не несе відповідальність за правильність заповнення інвойсу продавцем та вказане не впливає на митну вартість товару. 
Щодо посилання митного органу на те, що у наданих платіжних інструкціях №6,13 відсутні відомості графи 56; відомості графи 57 не відповідають узгодженим реквізитам згідно Розділу 12 Контракту HX2025-15 та, що банківські платіжні інструкції свідчать про намір міжнародного переказу коштів, банківські документи у системі SWIFT не подавались до митного оформлення, суд зазначає наступне.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) №25UA500020004127U5 від 04.06.2025 позивачем надані документи зазначені в графі 44 МД, зокрема, пакувальний лист б/н від 21.02.2025 р.; - рахунок-проформа (Інвойс) №НХ2025-15 від 13.01.2025 р.; - домашній коносамент SXE25020055 від 01.03.2025р.; - контракт № НХ2025-15 від 13.01.2025 р., укладений між ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» та HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD; - навантажувальний документ №22 від 15.04.2025 р.; - сертифікат про походження товару 25С1309А1886/00017 від 07.05.2025 р.; - платіжна інструкція в іноземній валюті №13 від 13.05.2025 р.; - платіжна інструкція в іноземній валюті №6 від 12.02.2025 р.; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконання договору про транспортно-експедиційні послуги №UA 10005352 від 23.05.2025 р.; - платіжна інструкція №2896 від 02.06.2025 р.; - висновок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» №3-3/603 від 26.05.2025 р.; - договір про надання послуг митного брокера №23052025-01 від 23.05.2025 р.
Тобто, Одеській митниці були надані платіжні інструкції з відміткою надавача платіжних послуг – Акціонерний банк «Південий» про їх виконання, що безпідставно не враховано відповідачем.
Щодо посилання митного органну на те, що враховуючи дату прибуття товару в порт Одеса – 21.05.2025 р., договір ТЕО укладений після прибуття товару в порт призначення та, що як складову митної вартості, декларантом у ДМВ зазначені витрати на транспортування – 195 340,33 грн. згідно рахунку на оплату №UA10005352 від 23.05.2025 , а у рахунку на оплату зазначені реквізити договору ТЕО та номеру лінейного коносаменту, які не подавались до митного оформлення, суд зазначає наступне.
Як зазначено позивачем та підтверджується матеріалами справи, для підтвердження вартості надавались: 1) рахунок ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» на оплату №UA10005352 від 23.05.2025 відповідно до укладеного договору №GC-026178 від 22.01.2025 р. на суму 237 586,93 грн., ( 195 340, 03 грн. – за морське міжнародне перевезення вантажу за маршрутом XINGANG (Китай); 19 143,43 грн. – навантажувально-розвантажувальні роботи в порту прибуття Одеса, Україна; 23 103,47 грн. – транспортно- експедиторські послуги на території України). 
Поряд з цим, в рахунку ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» наявні посилання також на: - домашній коносамент:SXE25020055: - лінейний коносамент TJN0589416 - номер контейнера:CAIU9154333 - номер замовлення:SIEV00143740.
З урахуванням викладеного, вищевказані документи, зокрема, наданий до митного контролю міжнародний коносамент, на підставі якого і отримувався товар, підтверджують числове значення митної вартості товару.
Поряд з цим, судом встановлено, що договір від 23.05.2025 р. №23052025-01 надавався декларантом для підтвердження повноважень по митному оформленню, яку для ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» здійснювало ТОВ «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІКС».
Крім того, в матеріалах справи наявний лист ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» №0363 від 15.09.2025 р., яким підтверджується оплата позивачем рахунку ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» у повному обсязі і це було єдиною витратою по перевезенню зазначеного вантажу до кордону України «Морське міжнародне перевезення вантажу за маршрутом XINGANG (Китай) – ODESSA (Україна).».
Водночас суд наголошує, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів та позивач не несе відповідальність за правильність її заповнення.
За таких обставин, позивачем були надані документи для підтвердження витрат на транспортування, які, у сукупності з іншими документами, містили всі необхідні відомості для перевірки відповідачем зазначених у митній декларації транспортних витрат, однак безпідставно не враховані відповідачем.
Тобто, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару та умови контракту. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано до митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Разом з тим, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п..п.2,4 ч.2 ст.55 МКУ.
Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару, підставою для коригування митної вартості товару слугувала інформація з електронної бази даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС. При цьому, відповідач посилається в рішенні на іншу МД не зазначаючи особливостей щодо товару, виробника, умов поставки.
Оцінюючи вказані рішення відповідача, суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх правових висновках на тому, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є достатньою підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Верховний Суд також неодноразово зауважував, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також, одночасно слід врахувати й те, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25.02.2020р. справа №260/718/19; 27.04.2020р. справа №140/804/19).
В постанові від 30.04.2020 по справі №820/231/16 Верховний Суд, зокрема також вказує на й те, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.
За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Суд зазначає, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. 
Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000161/1 від 05.06.2025, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000266 від 05.06.2025.
Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню. 
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Одеської митниці сплаченого позивачем судового збору у розмірі 6056,00 грн, з урахуванням ціни позову. 
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ “ВІРАМАКС” – задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000161/1 від 05.06.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000266 від 05.06.2025.
Стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ 44005631; м.Одеса, вул. Лип Івана та Юрія 21-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ “ВІРАМАКС” (код ЄДРПОУ 44842259, м.Одеса, вул. Бугаївська 21, офіс 609) судовий збір у розмірі 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість копійок).
Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра