ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1304/26 Справа № 185/7034/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корягін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року 
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Глєбова Г.В. на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

28 червня 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 07.07.2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) № 97852606000, відповідно якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 50 000 грн., строком дії до 20.07.2023 року та зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників AT «Укрсиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 20-го числа щомісячно мінімальної суми поповнення карткового рахунку. Пунктом 2.1.4 Договору передбачені умови обслуговування кредиту, так процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівкової операціями, протягом пільгового періоду становить 0%; пільговий період для погашення заборгованості встановлений 56 днів. Відповідач погодився з викладеними у Договорі та у правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» умовами, які розміщені (оприлюднені) на сайті www.my.ukrsibbank.com. АТ «Укрсиббанк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та не сплатив відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 25 січня 2023 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Верра Фінанс» було укладено договір факторингу № 237, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» передав (відступив), а ТОВ «Верра Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до ОСОБА_1 .. Станом на 20.06.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 75 794, 85 грн., з яких: 48 670, 97 грн. - заборгованість за основним боргом; 27 123, 88 грн. - заборгованість за відсотками.
Просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн.
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Верра Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 97852606000 від 07 липня 2021 року у розмірі 75 794, 85 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 48 670, 97 грн, сума заборгованості по відсоткам – 27 123, 88 грн., а також стягнуто з відповідача на користь ТОВ «Верра Фінанс» судовий збір у сумі 3 028 грн.
В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Стягнути з позивача на користь відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 3 633,6 грн.
Вважає, що розмір нарахованих відсотків не відповідає умовам договору, а умови договору є нечіткими та двозначними, а тому повинні тлумачитися на користь споживача.
Представник стверджує, що Банк окремо нарахував комісію за надання послуг з управління кредитом при прострочені сплати платежу в розмірі 500 грн.
Зазначає, що представник банку який укладав договір із відповідачем пояснив йому умови договору і додатково зазначив, що цей договір безпроцентний, формально встановлено 0,000001% річних, що по суті є майже нулем (50 000 х 0,00000001 = 0,0005 грн. в рік), саме тому відповідач і погодився укласти договір із Банком.
Вважає, що позивач не надав належних та достатніх доказів наявної заборгованості відповідача за спірним кредитом в певному розмірі як тіла кредиту так і відсотків за користування кредитом. Крім того, розмір заборгованості по відсоткам за користування не узгоджується з умовами спірного договору.
Зазначає, що в спірному кредитному договорі умови договору були розроблені позивачем та самим же позивачем акцептовані. Таким чином, позивач застосував конструкцію договору, яка порушує права споживача, оскільки відповідачем не розроблялися умови договору.
Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Вважає, що судом першої інстанції було постановлено оскаржуване рішення без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а також без правильного дослідження та оцінки доказів.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідно до укладеного між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 . Договору про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №97852606000 від 07.07.2021 року, відповідач підписавши договір, погодився з викладеними у Договорі та у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК». Відповідно до п.2.1.1 Договору, Відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 50 000 грн. зі строком його дії до 20.07.2023 року.
25 січня 2023 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» укладений Договір факторингу №237, відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» передав, а ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» прийнято всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до ОСОБА_1 . У Відповідача наявна заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, в розмірі 75 794,85 грн, з яких: заборгованість за основним боргом у розмірі 48 670,97 грн; заборгованість за процентами за користування грошовими коштами (згідно ст.1048 ЦК України) у розмірі 27 123,88 грн. Відповідно позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 75 794,85 грн та судовий збір у розмірі 3028 грн.
Звертає увагу суду на те, що 07 липня 2021 року ОСОБА_1 підписав анкету-заявку на надання споживчого кредиту в якій просив АТ «Укрсиббанк» надати йому споживчий кредит на умовах: строк дії ліміту кредитування 24 міс., сума кредитного ліміту 50 000 грн., валюта кредиту гривня. Крім того, ОСОБА_1 07.07.2021 року ознайомився з паспортом споживчого кредиту, що підтверджується його власним підписом та долучив до договору копію паспорта та коду, які завірив власноруч.
Зазначає, що позивачем не заявлялась сума до стягнення, як комісійна плата, а тому у позивача немає обов`язку щодо надання до суду доказів з надання цієї послуги.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 75 794,85 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.07.2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97852606000, за умовами якого банк відкрив клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шопінг Картка Розетка 55», поточний рахунок. 
Згідно п. 2.1 Договору ліміт кредитування встановлено у розмірі до 50 000 грн. Кредит надається без застави. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 20.07.2023 року. Сторони погодили передбачені умови обслуговування кредиту, так процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки та переказу коштів становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0%; пільговий період для погашення заборгованості встановлений 56 днів. Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників AT «Укрсиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 20 числа щомісячно мінімальної суми поповнення карткового рахунку. У договорі сторони погодили параметри, порядок і графік погашення кредиту і сплати процентів. 
Крім того, 07.07.2021 року між AT «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 власноруч був підписаний паспорт споживчого кредиту, який свідчить про те, що до укладення кредитного договору відповідач був ознайомлений та проінформований про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту виходячи із обраних ним умов кредитування. 
Тобто, у договорі чітко визначено істотні умови кредитування, з якими погодився відповідач.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 97852606000 від 07.07.2021 року, станом на 20.06.2024 року, заборгованість становить 75 794, 85 грн., з яких: 48 670, 97 грн. - заборгованість за основним боргом; 27 123, 88 грн. заборгованість за відсотками.
Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе 
зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору.
25.01.2023 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Верра Фінанс» було укладено договір факторингу № 237, відповідно до якого до ТОВ «Верра Фінанс» перейшло право вимоги у тому числі і за кредитним договором № 97852606000 від 07.07.2021 року.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників ТОВ «Верра Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 97852606000 від 07.07.2021 року, боржник ОСОБА_1 . Сума заборгованості 75 794, 85 грн., з яких: 48 670, 97 грн. - заборгованість за основним боргом; 27 123, 88 грн. заборгованість за відсотками.
З виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касового обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97852606000 від 07.07.2021 року, що відповідач користувався кредитними коштами, як знімав кошти так і поповнював кредитну картку. Так, в останнє знімав кошти 24.01.2023 року у розмірі 75 794, 85 грн.
Отримання грошових коштів та користування ними відповідач не оспорює. Перерахування кредитних коштів позичальнику підтверджено належними письмовими доказами. Відповідач частково погашав кредитну заборгованість.
Надані позивачем докази підтверджують, що станом на 20.06.2024 року, заборгованість відповідача по договору про відкриття та комплексне розрахунково – касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 97852606000 від 07.07.2021 року становить 75 794, 85 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 48 670, 97 грн., сума заборгованості по відсоткам – 27 123, 88 грн., та судовий збір у сумі 3028 грн.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи основну суму боргу та суму заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач визнав факт отримання грошових коштів та користування ними, а позивач довів право вимоги як законний правонаступник стягувача за кредитним договором.
Із такими висновками суду першої інстанції можливо погодитись з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 07 липня 2021 року ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про надання споживчого кредиту, згідно з якою відповідач звернувся до АТ «УКРСИББАНК» з пропозицією надати йому споживчий кредит «Револьверна кредитна картка» на таких умовах: строк дії ліміту кредитування 24 місяці; сума кредитного ліміту 50 000 грн.; валюта кредиту гривня. Також, просив АТ «УКРСИББАНК» надати йому споживчий кредит з суми кредитного ліміту на таких умовах: сума кредиту 50 000 грн.; строк користування кредитом 24 місяці. Надав згоду на використання при вчиненні правочинів відтворення підпису уповноваженої особи та печатки АТ «УКРСИББАНК» за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога підпису та печатки. Зі зразком відповідного аналога підпису уповноваженої особи та печатки АТ «УКРСИББАНК» ознайомлений та повністю погодився з таким способом підписання правочинів, будь-яких документів, що стосуються кредитних відносин.
07 липня 2021 року відповідачем підписано договір про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97852606000, за умовами якого банк відкрив клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шопінг Картка Розетка 55», поточний рахунок. 
Згідно п. 2.1 Договору ліміт кредитування встановлено у розмірі до 50 000 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 20.07.2023 року. Сторони погодили передбачені умови обслуговування кредиту, так процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки та переказу коштів становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0%; пільговий період для погашення заборгованості встановлений 56 днів. У договорі сторони погодили параметри, порядок і графік погашення кредиту і сплати процентів.
07 липня 2021 року ОСОБА_1 підписано Інформацію, яка надається споживачеві до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), в якій зазначено умови надання кредиту, які повністю відповідають умовам Договору-анкети.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору.
25.01.2023 року між АТ «УКРСИББАНК», як Клієнтом, та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС», як Фактором, укладено Договір факторингу № 237, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор зобов`язується прийняти Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, що передбачені умовами Первинних договорів, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді (п.2.1, 2.2). Акт приймання-передачі прав вимоги підписується Сторонами виключно після надходження на рахунок Клієнта, зазначений в п.3.4, Суми Фінансування. Сума фінансування перераховується Фактором на наступний рахунок Клієнта (п.3.3., 3.4). Право власності на Права Вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта Фактору, та право вимагати від Боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених Прав Вимог у Фактора виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі Права Вимоги (Додаток 2 до цього Договору), але не раніше сплати Фактором Суми фінансування у порядку, визначеному Договором (п.4.1). Після підписання Акту приймання-передачі Права Вимога Клієнт втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами, за якими Право Вимоги перейшло до Фактора (п.4.2). До Фактора переходять усі обов`язки Клієнта щодо взаємодії із споживачами (Клієнтами, Третіми особами) при врегулюванні простроченої заборгованості, в тому числі передбачені чинним законодавством, зокрема вимоги щодо дотримання норм етичної поведінки та захисту персональних даних. У випадку порушення Фактором норм законодавстві щодо врегулювання простроченої заборгованості за Первинними договорами після передачі Прав вимоги всю відповідальність за це несе Фактор (п.4.6).
25 січня 2023 року оплачено відступлення права вимоги за Договором факторингу.
З витягу з Реєстру Боржників до Договору Факторингу № 237 від 25 січня 2023 року вбачається, що на виконання Договору Факторингу № 237 від 25 січня 2023 року, укладеного між Фактором та Клієнтом Клієнт передав, а Фактор прийняв на умовах, визначених Договором, Права Вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 97852606000 від 06.07.2021 року. Сума кредитного ліміту вказана 51 000 грн., Розрахунок розміру фінансування 8 034,25 грн., заборгованість за основним боргом 48 670,97 грн., заборгованість за відсотками 27 123,88 грн.
Позивачем відповідачеві направлено вимогу вих. № 1917, якою повідомлено про відступлення права вимоги, наявність заборгованості станом на 26 березня 2024 року у розмірі 75 794,85 грн., з якої: 48 670,97 грн. - заборгованість за основним боргом; 27 123,88 грн. - заборгованість за відсоткам. Повідомлено про необхідність сплати заборгованості.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановивши факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 97852606000 від 07.07.2021 року в розмірі 75 794,85 грн., з яких: 48 670,97 грн. заборгованості за основним боргом; 27 123,88 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовим коштами.
Посилання відповідача на неправомірність нарахування Банком комісії за надання послуг є безпідставними та такими, що не стосуються предмета спору. Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості виключно за основним боргом та нарахованими процентами, тоді як вимоги про стягнення комісійної плати позивачем не заявлялися. Таким чином, наведені доводи є необґрунтованими, а тому не підлягають урахуванню судом.
Доводи апелянта щодо паспорту споживчого кредиту не заслуговують на увагу, оскільки всі істотні умови кредитування погоджено та власноручно підписано відповідачем при укладенні Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково – касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №97852606000 від 07.07.2021 року. 
З приводу доводів апелянта щодо розміру нарахованих процентів слід зазначити наступне.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Звертаючись до суду із зазначеним позовом, ТОВ «Верра Фінанс» зазначав, що заборгованість по відсоткам утворилася внаслідок не виконання умов договору з повернення кредитних коштів в рамках кредитного ліміту у розмірі встановленому у п.2.1.4 Договору.
Як зазначалось вище та встановлено судом, відповідно до умов договору № 97852606000 від 07 липня 2021 року, Банк відкрив Позичальникові на умовах Тарифного плану «Картку з лімітом «Шоппінг картка 55 grace», поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України. Процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55 % річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0 % річних.
Оскаржуючи рішення суду в частині стягнутих відсотків, апелянт посилається на те, що вони повинні розраховуватись за ставкою, яка вказана у п.2.2.3, а саме у розмірі – 0,000001%.
Однак, із таким твердженням не можливо погодитись, оскільки ставка у розмірі 0,000001% застосовується у випадку користування позичальником послугою «плати частинами», яка не була заявлена в позовних вимогах.
На підтвердження розміру нарахованих відсотків позивачем надано виписку з реєстру боржників до Договору факторингу та вимогу про сплату, направлену позивачем, у яких вказано про заборгованість відповідача за відсотками в розмірі 27 123,88грн.
Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу нарахування розміру заборгованості за відсотками за помилковою ставкою не знайшли свого підтвердження.
Посилання на те, що позивачем не надано належних та достатніх доказів наявної заборгованості відповідача за спірним кредитом в певному розмірі, є безпідставним та спростовується наданим розрахунком заборгованості за Договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №97852606000 від 07.07.2021 року, випискою про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 , а також, наданим позивачем до відзиву на апеляційну скаргу розрахунком заборгованості по рахунку картки з лімітом боржника ОСОБА_1 за період 06.07.2021-24.01.2023 рр.
Відповідно до пунктів 60-62, 65 положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018 року, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.
Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.
У постановах Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі №169/506/17, від 24.06.2021 року у справі №686/19271/19 зроблено висновки, згідно з якими факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства.
Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка.
У частині 3 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.
Відповідно до частин 7, 8 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Відповідно до висновків Верховного Суду у вказаних постановах, на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку систематизується інформація, що міститься в первинних документах. Відповідальність за будь-які розбіжності, що містяться у первинних документах та регістрах бухгалтерського обліку, несуть особи, які склали та підписали ці документи, власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством. Самі лише регістри синтетичного та аналітичного обліку не є належним та достатнім доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, якщо інформація, відображена в них, не підтверджена первинними документами. Тобто регістри синтетичного та аналітичного обліку є доказом повернення боргу за умови, що інформація, яка в них відображена, підтверджена первинними документами.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, який відповідає нормам чинного законодавства та з яким погоджується колегія суддів.
Інші доводи апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені в оскаржуваному рішенні, а тільки зводяться до незгоди заявника з висновками суду щодо оцінки наявних в матеріалах справи доказів.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду з ухваленням нового немає.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 75 794,85 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Глєбова Г.В. залишити без задоволення. 
Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: