Справа №295/14087/25
Категорія 18
1-кп/295/111/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025060600001420 від 08.09.2025, про обвинувачення
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухий Ташлик, Вільшанського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 27.01.2025 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , проживаючи спільно однією сім?єю з ОСОБА_4 , маючи з останньою тривалі неприязні стосунки, що грунтувались на побутових конфліктах, 07.09.2025 близько 08 години 30 хвилин, перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , розпочав чергову сварку з потерпілою, під час якої у нього виник умисел на заподіяння їй тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій протиправний умисел, у цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_5 , ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, будучи незадоволеним поведінкою співмешканки ОСОБА_4 , з метою викликати у неї відчуття страху, тривоги, маючи фізичну перевагу, підійшов до останньої та долонею наніс один удар в ліву частину обличчя потерпілій, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала на підлогу.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 , яка лежала на підлозі вищевказаного будинку, схопивши лівою рукою за шию останню, кулаком наніс не менше 5 ударів в обличчя, після чого припинив вказані протиправні дії.
Вказаними діями ОСОБА_5 умисно заподіяв своїй співмешканці
 ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців на повіках обох очей, забійної рани у зовнішнього кута правої брови, крововиливів підслизові верхньої та нижньої губи, на тлі яких поверхневі забійні рани, закритого перелому вінцевого відростка ліворуч зі зміщенням уламків, перелому суглобового відростка нижньої щелепи ліворуч, які потягли за собою тривалий розлад здоров?я, але не були небезпечними для життя та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам кримінального правопорушення. Зазначив, що з потерпілою проживали разом близько двох років. На грунті побутових конфліктів, він не розрахував сили та наніс декілька ударів рукою по обличчю потерпілої, про що шкодує. У вчиненому щиро розкаявся, просив пробачення в останньої та суд суворо його не карати.
Показання обвинуваченого послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, які ним не оспорювались, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла у судовому засідання також підтвердила обставини кримінального провадження, зазначені в обвинувальному акті, вказала, що пробачила обвинуваченого, на суворій мірі покарання не наполягала. Зазначила, що він відшкодував їй заподіяні збитки та оплатив лікування. 
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, запропонував обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням документів, які характеризують особу ОСОБА_5 та матеріалів, що стосуються процесуальних витрат і речових доказів.
Обвинувачений та потерпіла підтримали думку прокурора щодо запропонованого порядку дослідження доказів.
Зважаючи на те, що фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням письмових документів і матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_5 .
При цьому суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.
Допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши надані прокурором письмові документи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що призвело до тривалого розладу здоров`я, але не були небезпечними для життя потерпілої.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином проти життя та здоров`я, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений, який є особою молодого віку, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Зважаючи на сукупність усіх обставин і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, враховуючи позицію державного обвинувача та думку потерпілої, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, у виді обмеження волі.
Встановлено, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 27.01.2025 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду.
У зв`язку з тим, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив після постановлення вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 27.01.2025 суд зобов`язаний призначити йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71,72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При цьому, за приписами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.
Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 1 місяця пробаційного нагляду, що становить 1 місяць обмеження волі.
На переконання суду, саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а також не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Арешт на майно не накладався. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено. 
Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого суд не вбачає.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 382 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі частини 1 статті 71, пункту 5 частини 1 статті 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 27.01.2025 у вигляді 1 місяця обмеження волі та остаточно визначити  ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.
Строк відбування покарання обчислювати з дня прибуття до визначеного уповноваженим органом з питань пробації виправного центру або затримання у разі неприбуття до виправного центру або ухилення від отримання припису уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно  ОСОБА_5  до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя