ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/6679/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року в адміністративній справі №160/6679/25 (головуючий суддя першої інстанції - Боженко Н.В.) за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В : 
Позивач 27.02.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути податковий борг з відповідача у розмірі 327817,99 грн..
В обґрунтування позову зазначено, що станом на час звернення до суду у відповідача обліковується податковий борг. Відповідачем не вживаються заходи щодо погашення заборгованості самостійно. Крім того, відповідачу надсилалась податкова вимога, проте податковий борг залишився не сплаченим. Відповідач в порушення вимог податкового законодавства добровільно не сплатив узгоджену суму податкового зобов`язання у встановлені законодавством строки, тому такий борг належить стягненню в судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки позитивна різниця між доходом, отриманим відповідачем від продажу окремого інвестиційного активу у вигляді частки 100 відсотків статутного капіталу ТОВ «Слобода Резиденс» та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, дорівнює 0,00 грн., як вірно задекларовано відповідачем шляхом подання 18.03.2025 року уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи №9387863322 до податкової декларації №9386229996 від 29.04.2024 року про майновий стан і доходи за 2023 рік, тому позивач безпідставно не зменшив розмір позовних вимог про стягнення з відповідача податкового боргу з ПДФО у розмірі 162270,00 грн. та військового збору у розмірі 13522,50 грн. до прийняття рішення у справі №160/6679/25.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.2025 року та з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.
Позивач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
Відповідач - ОСОБА_1 є фізичною особою (РНОКПП НОМЕР_1 ).
У зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань, позивачем сформовано податкову вимогу №0010633-1305-0436 від 09.04.2024 року на суму 99417,18 грн., яку надіслано відповідачу поштовим відправленням №4904702480133, що повернулося відправнику.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.04.2025 року ОСОБА_1 подано податкову декларацію №9386229996 про майновий стан і доходи за 2023 рік, згідно якої позивач самостійно визначив податкові зобов`язання з ПДФО у розмірі 162270,00 грн., а також з військового збору - у розмірі 13522,50 грн..
Податковим органом щодо відповідача прийнято податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно (житлова нерухомість):
- №0580497-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 3544,69 грн.;
- №0580504-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 1559,72 грн.;
- №0580507-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 7161,31 грн.;
- №0580606-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 2023,22 грн.;
- №05 80608-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 9318,40 грн.;
- №0580610-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 955,50 грн.;
- №0580611-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 7624,09 грн.;
- №0580612-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 635,70 грн.;
- №0580613-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 4274,40 грн.;
- №0549001-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 2961,40 грн.;
- №0549012-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 2243,16 грн.;
- №0549014-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 10331,40 грн.;
- №0549016-2411-0466-UА12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 5909,40 грн.;
- №0549017-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 6608,881грн.;
- №0549018-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 3931,56 грн.;
- №0580498-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 4506,86 грн.;
- №0580505-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 10087,54 грн.;
- №0580506-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 3344,47 грн.;
- №0580512-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 1091,01 грн.;
- №0580492-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 412,50 грн.;
- №0580499-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 1512,00 грн.;
- №0580511-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 235,56 грн.;
- №0580603-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 1638,00 грн.;
- №0580605-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 10042,50 грн.;
- №0580609-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 15145,00 грн.;
- №0580496-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 13980,00 грн.;
- №0580510-2411-0466-UA12020010000033698 від 27.06.2023 року на суму 324,71 грн., які направлені позивачу рекомендованим листом №0600070314751, що повернувся відправнику.
- №0549002-2411-0466-UA 12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 7763,63 грн.:
- №0549003-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 456,02 грн.;
- №0549004-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 15,49 грн.;
- №0549005-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 118,93 грн.;
- №0549009-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 1266,30 грн.;
- №0549010-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 5776,07 грн.;
- №0549011-2411-0466-UA12020010000033698 від 19.04.2024 року на суму 5776,07 грн., які направлені позивачу рекомендованим листом №0600916022023, що повернувся відправнику.
Доказів сплати податкового боргу відповідачем не надано. Заявлений до стягнення розмір боргу відповідає відомостям ІКП відповідача.
Відповідно до матеріалів справи, підтверджено безперервність існування у відповідача податкового боргу, тому з метою стягнення податкового боргу позивач звернувся до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України органом стягнення є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим кодексом та іншими законами України.
Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За приписами підпункту 41.1.1. п.41.1. ст.41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику, чи його територіальні органи.
Пунктом 41.4. ст. 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підп. 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.
За пунктами 95.1.-95.4. ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (п.87.11 ст. 87 ПК України).
За вимогами підпункту 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пунктів 36.1-36.3 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 16.1 ст.16 ПК України зобов`язано платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності
Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.
Відповідно до п.58.1. ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно із п.49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).
Податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України).
За п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом-повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПК України).
Відповідно до п.59.5. ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Тобто податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.
На виконання вищевказаних положень ПК України позивач у встановленому порядку надіслав на адресу відповідача податкову вимогу.
Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.
Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу, формування щодо такого податкового боргу контролюючим органом податкової вимоги, а також безперервність існування такого боргу у позивача з моменту формування податкової вимоги до звернення позивача до суду.
Відповідачем судам першої та апеляційної інстанцій не надано доказів оскарження, скасування чи відкликання податкової вимоги чи податкових повідомлень-рішень, та в матеріалах справи такі докази відсутні.
Відтак, вказані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога вважаються узгодженими.
Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача щодо розмірів заявлених до стягнення коштів, їх обґрунтованості, відсутність доказів оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, самостійного погашення відповідачем податкового боргу, самостійного декларування податкових зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, а також вимога про сплату боргу, не є предметом дослідження у цій справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.06.2023 року №380/783/21.
З урахуванням наведених обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року в адміністративній справі №160/6679/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року в адміністративній справі №160/6679/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко