РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року	Справа № 495/9802/25	
 	Номер провадження 2-а/495/12/2026	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Мишка В.В.,
при секретарі судового засідання Федоровій Л.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕНА №6317074 від 10.12.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 через свого представника Тарановського Д.С. звернувся до суду з адміністративним уточненим позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6317074 від 10.12.2025.
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1.1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.12.2025 року постановою поліцейського відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, старшим сержантом поліції Ярошем Михайлом Орестовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6317074 від 10.12.2025 року у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення за те, що ОСОБА_1 керував ТЗ у якого не працювали передбачені конструкцією ТЗ запори бортів вантажної платформи.
Позивач та його представник вважають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, упереджено, складання спірної постанови ґрунтувалося виключно на візуальному зовнішньому обстеженні, без відповідної техніки та спеціальних знань, що є недопустимим. 
Старший сержант поліції Ярош Михайло Орестович притягнув до відповідальності
 ОСОБА_1 за суб`єктивним баченням, без належного на те підтвердження. В
такому випадку, дії поліцейського не можуть бути об`єктивними, всебічними та
повними, що порушує ст. 251, 252 КУпАП та засади законності.
Транспортний засіб, а саме, MAN TGX 18.400, номерний знак НОМЕР_1 знаходиться у справному технічному стані, що підтверджується регулярними технічними
оглядами. 
Враховуючи викладене, представник позивача просить позов задовольнити.
1.2. Правом подачі відзиву на позов відповідач не скористався.
2. Рух справи у суді.
12.01.2026 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за такою позовною заявою. Замінено неналежного відповідача Департамент патрульної поліції на належного відповідача Головне управління Національної поліції у Львівській області по адміністративній справі №495/9802/25.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тарановський Д.С. не з`явився, однак просив провести судове засідання за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши докази у справі, суд дійшов такого висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, мотиви прийнятого рішення.
Судом встановлено, що 10.12.2025 року відносно ОСОБА_1 поліцейським відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції Ярош М.О. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6317074 в якій зазначено, що водій ОСОБА_1 керував ТЗ у якого не працювали передбачені конструкцією ТЗ запори бортів вантажної платформи, чим порушив п.31.4.7. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Позивач та його представник вважають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, упереджено, складання спірної постанови ґрунтувалося виключно на візуальному зовнішньому обстеженні, без відповідної техніки та спеціальних знань, що є недопустимим. Старший сержант поліції Ярош Михайло Орестович притягнув до відповідальності ОСОБА_1 за суб`єктивним баченням, без належного на те підтвердження. В такому випадку, дії поліцейського не можуть бути об`єктивними, всебічними та
повними, що порушує ст. 251, 252 КУпАП та засади законності.
Представник позивача вказує, що транспортний засіб, а саме, MAN TGX 18.400, номерний знак НОМЕР_1 знаходиться у справному технічному стані, що підтверджується регулярними технічними оглядами. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію»(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ(далі - Закон № 3353-ХІІ) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР України).
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом пункту 1.10. ПДР України учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.
Водночас, водієм у розумінні ПДР України є особа, яка саме керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Розділом 2 ПДР України встановлено права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 40 «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».
Так, судом встановлено, що як докази вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення надано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6317074 від 10.12.2025 року.
Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року - зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6317074 від 10.12.2025 року та опис інкримінованого правопорушення не можуть бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова - це процесуальний документ, що має виноситися вже на основі досліджених доказів, а не бути самостійним доказом, а опис правопорушення є фабулою обвинувачення та правовою кваліфікацією інкримінованого правопорушення, що має бути доведено або спростовано на основі відповідних доказів, що досліджуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Суд зауважує, що за відсутності належних, допустимих та, у своїй сукупності, достатніх доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, обставини, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, набувають форми припущення, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова).
Будь-яких інших доказів в розумінні ст.251 КУпАП на підтвердження обставин, викладених у постанові, суду не надано. 
Висновки суду.
Статтею 72 ч.2 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що представник відповідача у судове засідання не з`явився, не надав суду відзив, а також докази, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП та у відповідності до вимог ст.72 КАС, згідно якого обов`язок доказування щодо правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та скасування постанови серії ЕНА №6317074 від 10.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.
Частиною 3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, постанова серії ЕНА №6317074 від 10.12.2025 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.
З огляду на те, що оскаржувану постанову скасовано, а позивачем на підтвердження сплати судового збору надано належні докази, на його користь з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст.2,5-9,72-77,90,241-243,245-246,250,271,286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕНА №6317074 від 10.12.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6317074 від 10.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. - скасувати.
Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. 60 к.).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення складено 09.02.2026.

Суддя           Віталій МИШКО