Справа №:755/1273/25
Провадження №: 2/755/2619/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Лазоришин А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

у с т а н о в и в:

17.01.2025 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 160000,00 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати.
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач є власником автомобіля Мазда СХ-5, д.н.з. НОМЕР_2 . 30.06.2024 року о 19 год. 00 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ Мазда СХ5 під керуванням позивача. В ході руху, позивач, керуючи зазначеним вище автомобілем, вимушений був здійснити виїзд за межі проїзної частини, щоб уникнути зіткнення з раптово виниклою перешкодою у вигляді транспортного засобу УРАЛ-43204 з номерним знаком НОМЕР_3 , водій якого почав обгін, не переконавшись в безпеці свого маневру. В результаті виїзду за межі проїзної частини, позивач допустив зіткнення з дорожнім знаком 6.7.1 Автозаправна станція. В результаті ДТП транспортний засіб позивача та дорожній знак отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. За фактом ДТП відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. За наслідками розгляду протоколу, постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.09.2024 року у справі №945/1642/24 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що виїзд позивача за межі проїзної частини та, як наслідок, зіткнення з дорожнім знаком і пошкодження автомобіля, відбулось внаслідок того, що «тягач підрізав автомобіль Мазда». Транспортний засіб Урал-43203, н.з. НОМЕР_3 , обліковується за військовою частиною НОМЕР_1 . За даними МТСБУ інформації про чинний на дату 30.06.2024 року договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення транспортного засобу «УРАЛ-43203» з державним номерним знаком НОМЕР_3 в ЦБД МТСБУ не виявлено. Таким чином, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Урал-43203, н.з. НОМЕР_3 , на момент ДТП застрахована не була. Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, у зв`язку із чим позивачу спричинено матеріальні збитки. Для оцінки збитків позивач звернувся до судового експерта і згідно висновку №118-24 від 18.07.2024 року, ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження становить 485196,19 грн., вартість відновлювального ремонту становить 539391,11 грн., розмір матеріального збитку відповідно становить 485196,19 грн., а ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані дорівнює 230330,56 грн. За проведення і виготовлення висновку щодо оцінки завданих збитків, позивачем сплачено 6600,00 грн. Окрім того, після ДТП автомобіль позивача було евакуйовано з місця пригоди і така послуга коштувала позивачу 6000,00 грн. Розмір завданого позивачу матеріального збитку становить 254865,63 грн. (485196,19 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) - 230330,56 грн. (вартість автомобіля після ДТП)). З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «УРАЛ-43203» з державним номерним знаком НОМЕР_3 на момент ДТП застрахована не була, саме на МТСБУ покладається обов`язок з відшкодування спричинених матеріальних збитків в межах ліміту, що становить 160000,00 грн. Позивач звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач відмовив у здійсненні відшкодування пославшись на те, що за наявною інформацією з системи «ДТП», дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення саме позивачем ПДР України і у МТСБУ відсутні підстави для здійснення регламентної виплати. До теперішнього часу завдані позивачу матеріальні збитки не відшкодовано. Питання щодо наявності вини в діях водія ТЗ «УРАЛ-43203» з державним номерним знаком НОМЕР_3 в порядку адміністративного чи кримінального провадження не досліджувалось і не встановлювалось, однак така обставина не виключає вину такого водія і не звільняє його від відповідальності за спричинення збитків та не позбавляє позивача можливості довести вину в порядку цивільного судочинства. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, було встановлено, що виїзд позивача за межі проїзної частини, зіткнення з дорожнім знаком та пошкодження автомобіля, відбулось внаслідок того, що тягач підрізав автомобіль Мазда. Вказані обставини були встановлені, зокрема, за результатами дослідження та оцінки показів свідків, схеми ДТП та інших матеріалів адміністративного провадження. Враховуючи, що матеріали справи не містять рішення суду про притягнення водія транспортного засобу «УРАЛ-43203» з державним номерним знаком НОМЕР_3 до адміністративної чи кримінальної відповідальності, у даному випадку необхідним є проведення судової інженерної автотехнічної експертизи з дослідження обстави та механізму ДТП.
Ухвалою суду від 27.01.2025 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
Ухвалою суду від 24.02.2025 року задоволене клопотання представника позивача і суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою суду від 24.04.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. 
Ухвалою суду від 24.04.2025 року призначено у справі проведення судової інженерно-автотехнічної експертизи та зупинене провадження у справі до отриманні висновку судової експертизи.
Ухвалою суду від 27.06.2025 року відновлене провадження у справі і призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
11.02.2025 року до суду надійшли пояснення третьої особи у справі, у яких представник Військової частини НОМЕР_1 зазначає, що в ході розгляду справи №945/1642/24 у Миколаївському районному суді Миколаївської області про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, учасник дорожнього руху який керував транспортним засобом УРАЛ-43204 з номерним знаком НОМЕР_3 до розгляду справи не залучався. Шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, однак вина водія, який керував транспортним засобом УРАЛ-43204 з номерним знаком НОМЕР_3 не встановлена та не доведена.
19.02.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог і представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач у своєму позові не зазначив, які саме його права порушені МТСБУ. Із позовної заяви вбачається, що 30.06.2024 року відбулась ДТП в результаті якої пошкоджено належний позивачу автомобіль. Постановою суду від 09.09.2024 року у справі №945/1642/24 провадження відносно позивача за ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Водночас протокол про адміністративне правопорушення відносно водія автомобіля «Урал-43204» не складався та жодних судових рішень про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не ухвалювалось. 03.07.2024 року до МТСБУ надійшли повідомлення позивача про дорожньо-транспортну пригоду і заява про виплату відшкодування, однак позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме водій Військової частини НОМЕР_1 є тією особою, з вини якої сталася ДТП та заподіяні збитки, а тому МТСБУ не має правових підстав для проведення регламентної виплати за вищевказаною подією. Доводи позивача про стягнення з МТСБУ регламентної виплати є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Позивач та/або його представник в судове засідання не з`явились, 15.01.2026 року до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Як убачається з матеріалів справи, позивач є власником автомобіля Мазда СХ-5, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15).
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.09.2024 року у справі №945/1642/24, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 16-17).
У зазначеній постанові суду, зокрема, наведено наступне:
- Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 30.06.2024 року о 19 годині 28 хвилин, керуючи транспортним засобом автомобілем марки MAZDA CX5, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по 98 км автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, в с. Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області, при зміні напрямку руху не переконався в безпеці та допустив зіткнення з дорожнім знаком 6.7.1. Автозаправна станція. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб та дорожній знак отримали механічні пошкодження; завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3.б., 10.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306;
- Відповідальною особою дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та дорожнього знаку;
- В судовому засіданні, ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав, заперечував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та пояснив, що Правила дорожнього руху не порушував та вимушений був здійснити виїзд за межі проїзної частини, щоб уникнути зіткнення, оскільки його підрізав тягач, який почав обгін, не переконавшись в безпеці свого маневру;
- У матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться: схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.06.2024 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 30.06.2024 року; довідка, видана старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області А.В. Савчуком від 01.07.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 має посвідчення водія на право керування транспортними засобами;
- Відповідно до п.1.5. Правил дорожнього руху (далі Правила) дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- Для забезпечення безпеки дорожнього руху п.п. 2.3.б. Правил зобов`язує водія: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- Згідно з положеннями п.п. 10.1. Правил перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП не містять жодних доказів, які б підтверджували порушення останнім п.п. 2.3.б, 10.1. Правил дорожнього руху України;
- Крім того, допитані в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили, що 30.06.2024 року близько 20:00 години, тягач підрізав автомобіль Мазда, внаслідок чого останній в`їхав в дорожній знак. Швидкісний режим водій Мазди не порушував. Підрізали його раптово, перешкодивши зробити обгін;
- На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень;
- Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3.б., 10.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306;
- Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №560987 від 30.06.2024 року відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.
За змістом висновку експерта №118-24 експертного транспортно-товарознавчого дослідження від 18.07.2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мазда СХ-5, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 30.06.2024 року, визначається рівною 485196,19 грн. Ринкова вартість автомобіля Мазда СХ-5, д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням аварійних пошкоджень, внаслідок ДТП, яка відбулась 30.06.2024 року, визначається рівною 230330,56 грн. (а.с. 17-40).
Згідно відповіді МТСБУ від 13.01.2025 року, за результатами запиту інформації про чинний на дату 30.06.2024 року договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення транспортного засобу «Урал-43203» з державним номерним знаком НОМЕР_3 в ЦБД МТСБУ не виявлено (а.с. 42).
Згідно відповіді Міністерства оборони України від 01.11.2024 року, автомобільний номер НОМЕР_3 обліковується за військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 43).
За змістом відповіді т.в.о. заступника командувача Сил логістики Збройних Сил України від 12.11.2024 року, за базами даних «Уніфікованої електронно-облікової системи зареєстрованих транспортних засобів Збройних Сил України» з номерним знаком НОМЕР_3 рахується спеціальний УРАЛ-43203, який обліковується за Військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 44).
03.07.2024 року позивач звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду та із заявою про виплату оціненої шкоди (а.с. 85-93).
Згідно листа МТСБУ від 12.07.2024 року на адресу позивача «Про відмову у відшкодуванні шкоди»: «МТСБУ розглянуло ваше звернення щодо ДТП, яка мала місце 30.06.2024 за участю ТЗ марки Мазда з номерним знаком НОМЕР_2 під вашим керуванням, та повідомляє наступне. Відповідно до інформації, отриманої з автоматизованої інформаційно-пошукової системи «ДТП» Національної поліції України, зазначена вище подія сталася внаслідок порушення саме вами правил дорожнього руху. Вказана оцінка дій учасників ДТП є попередньою та може бути підтверджена або спростована судом. Пунктом 2 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, не відшкодовується за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди. Згідно з п. 32.1 ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. З огляду на зазначене, наразі, в МТСБУ відсутні підстави для здійснення вам регламентної виплати. У разі надходження до МТСБУ документального підтвердження про зміну попередньої оцінки дій учасників ДТП, МТСБУ повернеться до розгляду питання щодо здійснення вам відшкодування з фонду захисту потерпілих» (а.с. 43).
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19-25/59803-ІТ від 17.11.2025 року, у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Мазда СХ5 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.4 і 12.3 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля Мазда СХ5 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем Урал (номерний знак НОМЕР_3 ). В діях водія автомобіля Мазда СХ5 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху, які не перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Урал-43204 (номерний знак НОМЕР_3 ) повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля Урал-43204 (номерний знак НОМЕР_3 ) мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Мазда СХ5 (номерний знак НОМЕР_2 ) шляхом виконання вимог п. 10.1, 10. 3 Правил дорожнього руху. В діях водія автомобіля УРАЛ-43204 (номерний знак НОМЕР_3 ) вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 173-182).
За змістом ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтями 4, 5 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Стаття 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року , обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі (ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року).
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
За змістом ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року).
Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
За змістом ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
Згідно положень ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Із матеріалів справи убачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу УРАЛ-43204 (номерний знак НОМЕР_3 ) станом на час настання дорожньо-транспортної пригоди 30.06.2024 року не була застрахована, відтак відшкодування потерпілій особі шкоди завданої у зв`язку з використанням такого транспортного засобу покладається на МТСБУ в межах встановлених лімітів регламентної виплати/страхової суми.
Відсутність вини позивача у настанні дорожньо-транспортної пригоди 30.06.2024 року та наявність вини водія транспортного засобу УРАЛ-43204 (номерний знак НОМЕР_3 ) у спричиненні відповідної пригоди, підтверджується постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.09.2024 року у справі №945/1642/24 та матеріалами зазначеної справи, а також висновком експерта №СЕ-19-25/59803-ІТ від 17.11.2025 року за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи.
Ураховуючи викладене, позивач має право на отримання від МТСБУ відшкодування завданих йому збитків спричинених пошкодженням автомобіля у вигляді сплати регламентної виплати в межах відповідних лімітів.
За змістом ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.
Ураховуючи дані висновку експерта №118-24 від 18.07.2024 року за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку заподіяного позивачу у зв`язку з пошкодженням належного йому транспортного засобу та граничний розмір регламентної виплати за шкоду завдану майну потерпілого станом на час настання дорожньо-транспортної пригоди у 2024 році, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 160000,00 грн. у відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП.
За змістом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Із матеріалів справи убачається, що позивач здійснив оплату за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку в сумі 6600,00 грн. (а.с. 41), а також ним сплачено вартість проведення судової інженерно-транспортної експертизи для підтвердження своїх посилань на відсутність вини позивача у вчинення ДТП 30.06.2024 року та наявності вини водія автомобіля УРАЛ-43204 (номерний знак НОМЕР_3 ) в сумі 3209,04 грн. (а.с. 183-184).
Згідно ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Сплата позивачем зазначених вище грошових коштів за проведення двох експертних досліджень підтверджується наявними в матеріалах справи належними доказами і сторона відповідача не зверталась до суду із клопотання про зменшення розміру витрат на оплату послуг експертів через неспівмірність їх розміру, відтак зазначені судові витрати позивача підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.
Згідно ст. 137 ЦПК України: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 7. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.
Із матеріалів справи убачається, що 07.10.2024 року між позивачем та АБ «Мельниченко та партнери» був укладений договір №427/24 про надання правової допомоги, за яким бюро зобов`язується надати правову допомогу клієнту під час розгляду цивільної справи щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, яка мала місце 30.06.2024 року, в суді першої інстанції, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необідні для виконання цього договору, на умовах і в порядку, визначеному цим договором.
17.01.2025 року сторони договору про надання правової допомоги підписали Акт приймання-передачі, за яким вартість послуг, відповідно до п. 2.3.1. договору становить 25000,00 грн. (Бюро надало, а клієнт прийняв наступну правову допомогу: консультація, вивчення матеріалів, документів, наданих клієнтом; системний аналіз обставин справи, з урахування положень діючого законодавства та судової практики щодо розгляду справ з аналогічними правовими відносинами; пошук судової практики, формування судової перспективи та підготовка правової позиції по справі; складання заяв по суті справи та інших процесуальних документів).
Згідно наявної у справі банківською виписки 09.10.2024 року позивач здійснив оплату на користь Адвокатського бюро «Мельниченко та партнери» грошових коштів в сумі 25000,00 грн. відповідно до укладеного договору №427/24.
У позовній заяві стороною позивача було зазначено про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу складає 25000,00 грн.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15).
У даному контексті головним є встановлення судом факту про те, що між АО/АБ/адвокатом та замовником послуг виникли зобов`язання щодо сплати замовником на користь АО/АБ/адвоката конкретної суми за надані послуги або виконані роботи.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Разом з цим, стороною відповідача не подано суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з неспівмірністю її розміру, а самостійно суд позбавленим права зменшувати суму витрат на професійну правничу допомогу через її неспівмірність зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) тощо.
При цьому, сторона відповідача не була позбавлена можливості подати суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, адже убачається, що відповідач був обізнаний зі змістом позовної заяви та доданими до неї матеріалами, у тому числі доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, однак подавши відзив на позовну заяву відповідач не клопотав про зменшення витрат сторони позивача на правничу допомогу. 
За таких обставин, ураховуючи, що позов задоволений судом в повному обсязі, і в матеріалах справи наявні належні докази понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн., вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 139, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, суд, - 

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (регламенту виплату) у розмірі 160000 (сто шістдесят тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з проведенням оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 6600 (шість тисяч шістсот) грн. 00 коп., проведення судової інженерно-транспортної експертизи в сумі 3209 (три тисячі двісті дев`ять) грн. 04 коп. та витрати з отримання професійної правничої допомоги в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 29.01.2026 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );
Відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (м. Київ, бул-р Русанівський, 8, код ЄДРПОУ 21647131);
Третя особа - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Суддя -