Справа №279/7935/25
Номер рядка звіту 140
номер провадження 2-а/279/5/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" січня 2026 р. 

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Коростені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ЕНА №6313004 від 09.12.2025 року, зазначивши, що 09.12.2025 року поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Могилою Д.І. була винесена постанова про накладення на нього штрафу за ст.121 ч.1 КУпАП в розмірі 340 гривень за вчинення правопорушення, а саме не виконання вимог п.31.4.7 ПДР, керування транспортним засобом VOLVO FH д.н.з. НОМЕР_1 у якого були відсутні грязезахисні бризговики передбачені заводом виробником. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, грязезахисні бризговики, розташовані безпосередньо позаду коліс були наявні та виконували своє функціональне призначення - захист від викидання бруду, води та каміння під час руху. Водночас відсутніми були лише верхні накладки над колесами. Зазначені накладки були пошкоджені безпосередньо під час руху та втрачені в дорозі, що має характер раптового механічного пошкодження, яке не могло бути передбачене або усунуте завчасно. Після виявлення зазначеної несправності я не здійснював експлуатацію транспортного засобу у розумінні перевезення вантажів чи виконання транспортної роботи, рухався виключно з мстою виконані вимог Правил дорожнього руху України — як найкоротшим шляхом до найближчого місця ремонту або хоча б до місця, де така несправність могла бути усунута, дотримуючись вимог безпеки дорожнього руху та принципів обачності розумності и добросовісної поведінки водія. При цьому рух транспортного засобу здійснювався у пізній час доби, коли можливість негайного усунення несправності безпосередньо на місці була відсутня. Зупинка та тривале перебування транспортного засобу на автомобільній дорозі міжнародного значення створювали б загрозу безпеці дорожнього руху, що суперечило б вимогам ПДР України. Попередній обов`язковий технічний контроль тарнспортного засобу було проведено 12.11.2025 року, за результатами якого видано Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00778-01894-25. Крім того, працівниками поліції не було роз`яснено його процесуальні права, не було надано можливості скористались правовою допомогою, ознайомитись з доказами та подати свої клопотання і пояснення. Він наполягав дати йому можливість скористатись правовою допомогою.
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. 
Позивач клопотав про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. 
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що 09.12.2025 року відносно ОСОБА_1 винесена постанова серія ЕНА №6313004 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом VOLVO FH д.н.з. НОМЕР_1 у якого були відсутні грязезахисні бризговики передбачені заводом виробником. Особою, яка винесла вказану постанову зазначено поліцейського 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у вінницькій області ДПП сержантом полдіції Могила Д.І.
Статтями 8,18,23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.
Частиною 1 статті 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Частиною 1статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до статті 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пункту 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені устатті 251 КУпАП.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства Українипокладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на положення ч.2 ст.77 КАС України та предмет спору у цій справі, доведення вчинення особою адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами законодавством покладено на суб`єкта владних повноважень, про що також наголошено в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17. 
Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, на час розгляду справи позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ним було встановлено грязезахисні бризговики, які було пошкоджено. 
Наданий до позову Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу від 12.11.2025 року не спростовує встановленого факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки проходження обов`язкового технічного контролю підтверджує технічний стан транспортного засобу виключно станом на дату його проведення та не виключає можливості виникнення технічних несправностей у подальшому, зокрема в процесі експлуатації.
Крім того, з наданого відповідачем відеозапису з портативного реєстратора, слідує, що ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення визнавав, пояснював, що грязезахисні бризговики недоцільно встановлювати, оскільки дороги в поганому стані, порушень поліцейськими порядку розгляду справи допущено не було, клопотань щодо правової допомоги Бех не заявляв. 
Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ), обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень. 
Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, суд вважає, що відповідач у справі під час прийняття оспорюваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, яке передбачене за ч.1 ст.121 КУпАП, і яка є предметом оскарження у даній справі, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, і про відсутність підстав для задоволення позову через його необґрунтованість та безпідставність.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5,9,77,90,121,242-246,286 КАС України, ст.ст.7,9,126,251,247,280,284,293 КУпАП, Правилами дорожнього руху (Затв. постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306) зі змінами, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції , місце знаходження: м.Вінниця, вул. Ботанічна, 23, ЄДРПОУ 40108646. 

Суддя: Невмержицька О.А.