ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року	справа № 380/18732/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Старицький м`ясокомбінат» (вул. Польова бічна,1, с. Воля Старицька, Яворівський р-н., Львівська обл., ЄДРПОУ 40346549) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська 35, м. Львів, ЄДРПОУ 43968090) про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Старицький м`ясокомбінат» до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 13 червня 2025 року №26605/13-01-07-01 за платежем податок на прибуток (11020100) на загальну суму 2 688 651 грн. (Два мільйони шістсот вісімдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят одна гривня), з них податкове зобов`язання на суму 1 792 434 грн., штрафні санкції 896217 грн. ; форми «Д» від 13 червня 2025 року № 26506/13-01-24-10 за платежем податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 233406,61 грн. (Двісті тридцять три тисячі чотириста шість гривень 61 коп.) за податковим зобов`язанням в сумі 177801,57 грн. за штрафними санкціями в сумі 24754,16 грн., сума пені 30850,88 грн. ; форми «Д» від 13 червня 2025 року № 26509/13-01-24-10 за платежем по військового збору на суму 15 949,44 (П`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять гривень 44 коп.) з них податкове зобов`язаннями 12149,77 грн., штрафними санкціями 1691,53 грн.; форми «ПС» від 13 червня 2025 року № 26514/13-01-24-10 за платежем податку на доходи фізичних осіб в сумі 1020 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем проведено документальну планову перевірку за результатами якої складено акт від 26.05.2025 №23375/13-01-07-02/40346549 та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. 
Позивач не погоджується з вказаними рішеннями та просить їх скасувати вважає, що відповідач при визначенні доходу від реалізації товарів не підтверджуючи реальності з продажу товарів та придбання з ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ», продажу з ТзОВ «БІОСОІЛ» стверджує, що на податкові зобов`язання з податку на додану вартість позивача за відповідні періоди це не вплинуло, податкові накладні включено ПП «Старицький м`ясокомбінат» до складу податкових зобов`язання з податку на додану вартість за відповідні періоди, контролюючим органом не заперечується факт формування податкових зобов`язань з ПДВ на підставі зазначених первинних бухгалтерських документів, а саме договорів, видаткових накладних, ТТН, однак ці ж первинні бухгалтерські документи заперечуються в частині визначення зобов`язання з податку на прибуток. 
Зазначає, що відповідач при проведенні перевірки послуговувався в основному внутрішніми джерелами та ІС «Податковий блок» без аналізу первинних документів, усі первинні документи позивачем було надано при перевірці. 
Щодо доводів відповідача про те, що контрагенти віднесено до ризикових платників податків, вказує, що рішення прийняті контролюючим органом після здійснення господарської операції з позивачем, вважає, що поширення на позивача «ризиковості» через відносини з іншими «ризиковими» платниками податків суперечить базовим принципам та основам податкового законодавства, принципу індивідуальної відповідальності. Щодо висновків акта перевірки в частині проведення коригування фінансового результату до оподаткування в сторону збільшення за 2022 рік на суму 1222049 грн. (3740164,32 х30%), за 2024 рік на суму 978876 грн. (3262919,10х30%) та встановлення порушення пп.140.5.4. п. 140.5. ст.140 Податкового кодексу України заниження різниці, які виникають до Податкового кодексу України, заперечує та вказує на те, що відповідно до підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України обов`язок доведення обставин, передбачених цим абзацом, покладається на контролюючий орган із застосуванням відповідних положень статті 39 цього Кодексу. В акті перевірки відсутня інформація про те, що контролюючий орган витребовував, отримав податкову інформацію про те, що фірма-нерезидент МІR-КАR Sp.z.o.o. Sp.k. не сплачує податку на прибуток, відповідно до покладених на контролюючий орган та законом функцій та завдань. Надає довідку від 14 серпня 2025 року, видану Першою Мазовецькою податковою інспекцією у Варшаві МІR-КАR Sp.z.o.o. Sp.k. (Товариство з обмеженою відповідальністю «МІР-КАР» командне товариство), в якій зазначено, що з 25.04.2018 товариство є платником податку на прибуток і сплачує податок на доходи підприємницької діяльності, що спростовує критерій віднесення господарських операцій між позивачем та МІR-КАR Sp.z.o.o. Sp.k. до контрольованих відповідно пп. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України. 
Щодо висновків відповідача про порушення законодавства в частині неутримання та не перерахування суми податку на доходи фізичних осіб у вигляді додаткового блага та реалізації вантажних автомобілів фізичними особам за заниженою вартістю та не утримання і не перерахування військового за реалізовані автомобілі фізичним особам стверджує, що докази, які б підтверджували визначення контролюючим органом ринкової вартості транспортних засобів станом на дати їх реалізації в акті перевірки відсутні, а зроблені на їх основі висновки є припущеннями, оскільки відсутні витяги або роздруківки із зазначеного в акті перевірки інтернет-ресурсу не додано, а тому не можуть бути покладені в основу податкових зобов`язання. Наведене, на думку позивача, є підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. 
Щодо визначення зобов`язання з військового збору, зазначає, що платниками військового збору є особи, визначені пунктом 168.1 статті 168 цього кодексу, положення п. 176.2 ст.176 з врахуванням заперечення нарахування суми податку на доходи фізичних осіб відсутня база оподаткування податком у встановлених податковим органом розмірах, що доводить безпідставність збільшення грошових зобов`язань та як наслідок обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій з цього виду податку, анологічно неправомірним є визначення штрафної санкції в сумі 1020 грн. в частині не відображення додаткового блага за реалізовані вантажні автомобілі по заниженій вартості у податковому розрахунку за формою 4 -ДФ . 
Ухвалою суду від 18.09.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 15.10.2025.
Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що перевіркою встановлено не підтвердження факту реалізації товарів ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ», ТзОВ «БІОСОІЛ» протягом вересня-грудня 2023 року, податкові накладні та розрахунок коригування зареєстровані ПП «Старицький м`ясокомбінат» в Єдиному реєстрі податкових накладних, до перевірки надано видаткові накладні, згідно яких оформлено реалізацію свинини, відповідно до представлених товарно-транспортних накладних автомобільним транспортом, де перевізником був позивач не зазначено відповідальної особи. Також перевіркою встановлено у січні 2024 року придбання товару у постачальника ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на загальну суму 1325417,45 грн., ПДВ в сумі 220902,91 не включено підприємством до податкового кредиту у зв`язку із зупиненням реєстрації податкових накладних. Розрахунки за поставлений товар з ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» не проведено. 
Згідно з проведеним аналізом ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» ІС «Податковий блок» об`єкти оподаткування за адресою вказаною в ТТН не зареєстровано, 28.01.2025 встановлено неможливість проведення документальної планової перевірки, 08.04.2025 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості від 11.04.2024 №126 (п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку). 
Аналізом господарської діяльності ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» відсутні відомості про відповідальних осіб, які займалися розвантаженням та одержували товар від імені ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ», відсутні відсутня інформація про власні орендовані основні засоби, реалізація товару різноманітної номенклатури за відсутності місць зберігання,, відсутність трудових ресурсів, іншого майна перевіркою не підтверджується факт реалізації (передачі товарів) позивачу. Перевіркою не підтверджується факт реалізації (передачі) товарів ПП «Старицький м`ясокомбінат» до ТзОВ «БІОСОІЛ», господарські операції за період листопад 2022 року - січень 2023 року, що відображені в документах, представлених до перевірки, операції не мають достатньої доказовості фактичного здійснення господарських операцій, відповідно до представлених товарно-транспортних накладних автомобільним перевізником був позивач та об`єкти оподаткування за вказаною адресою в ТТН за ТзОВ «БІОСОІЛ» не зареєстровано, ТзОВ «БІОСОІЛ» остання звітність з податку на прибуток подана за 2023 рік, по податку на додану вартість за вересень 2023 року, свідоцтво платника ПДВ анульовано за рішенням контролюючого органу 15.11.2024 року. У зв`язку з відсутністю фізичної та технічної можливості для вчинення задекларованих операцій, господарська операція містить ознаки нереальності її вчинення. 
Щодо висновків акта перевірки в частині проведення коригування фінансового результату до оподаткування в сторону збільшення за 2022 рік на суму 1222049 грн. (3740164,32 х30%), за 2024 рік на суму 978876 грн. (3262919,10х30%) та встановлення порушення пп.140.5.4. п. 140.5. ст.140 Податкового кодексу України заниження різниці, які виникають до Податкового кодексу України, зазначає, що під час проведення перевірки позивачем не надано до перевірки сукупність документів або єдиний документ (документацію з трансфертного ціноутворення) з нерезидентом МІR-КАR Sp.z.o.o. Sp.k. відповідно до пп. 29.4.6. п. 39.4. ст. 39 ПК України, необхідну для визначення контролюючим органом відповідності рівня ціни або показника рентабельності відповідної операції (операцій) принципу «витягнутої руки». Вважає, що обов`язок щодо надання посадовим особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів виникає після початку перевірки відповідно до пункту 85.2. статті 85 ПК України. 
Щодо порушення законодавства в частині неутримання та не перерахування суми податку на доходи фізичних осіб у вигляді додаткового блага та реалізації вантажних автомобілів фізичними особам, стверджує, що під час перевірки встановлено, що реалізація транспортних засобів проведена відповідно до наданих пояснень позивача по залишковій вартості, позивачем не надано звіти про оцінку майна в порушення вимог пп. 164.2.17 «е» п. 164.2, п. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу, згідно з даними інтернет ресурсу (сайт Авто Ріа) визначено ринкову вартість даних транспортних засобів. Різниця між ринковою вартістю товару та ціною реалізації є додатковим благом фізичної особи. У зв`язку з цим позивачем не утримано та не перераховано податок на доходи фізичних осіб із зазначених сум. Донарахування контролюючим органом податкового зобов`язання військового збору та не відображення у Податковому розрахунку за формою 4 ДР в 1 кв. 2022 та 2 кв. 2023 безпосередньо пов`язане із встановленим порушенням щодо неутриманням та неперерахуванням суми податку на доходи фізичних осіб у вигляді додаткового блага за реалізацію вантажних автомобілів за заниженою вартістю, податковий розрахунок за формою 4 ДР подано 12.05.2021 по терміну 11.05.2021 року. 
Вважає, що ГУ ДПС у Львівській, що докази і обґрунтування позивача не спростовують висновки акту перевірки, просить відмовити в задоволенні позову.
Представник позивача в спростування заперечень відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву, подав до суду відповідь на відзив.
Представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив.
15.10.2025 підготовче засідання відкладено на 22.10.2025 для ознайомлення із відзивом.
22.10.2025 підготовче засідання відкладено на 12.11.2025 у зв`язку із неявкою представника позивача.
12.11.2025 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 26.11.2025.
26.11.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 04.12.2025.
04.12.2025 судове засідання не відбулось з технічних причин. Розгляд справи відкладено на 10.12.2025.
10.12.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.12.2025.
В судовому засіданні 17.12.2025 судом поставлено на обговорення питання про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження. Заслухавши думку представників сторін, які не заперечували щодо подальшого розгляду справи в письмовому провадженні, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Приватне підприємство «Старицький м`ясокомбінат» зареєстроване як юридична особа 16.03.2016 (дата запису: 16.03.2016 номер запису: 14121020000002763), основним видом діяльності є виробництво мяса. Згідно даних з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань основним видом економічної діяльності є: 10.11 Виробництво м`яса (основний) 01.49 Розведення інших тварин 10.12 Виробництво м`яса свійської птиці 10.13 Виробництво м`ясних продуктів 10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення 84.21 Міжнародна діяльність 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах 52.10 Складське господарство 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів 49.41 Вантажний автомобільний транспорт 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, код УКТ ЗЕД 0203 (м`ясо, та їстівні субпродукти). 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ПП Старицький м`ясокомбінат володіє нерухомим майном: нежитлова будівля ковбасного цеху та бойні літ Ж-1 за адресою: вул.Польова бічна, 1, село Воля-Старицька, Яворівський район, Львівська область, 81052, площею 1144,9 м2. ПП Старицький м`ясокомбінат володіє рухомим та нерухомим майном, що підтверджується документами про право власності. 08.10.2020 ПП Старицький м`ясокомбінат (ковбасний цех) отримано експлуатаційний дозвіл Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області №13-20-67 реєстраційний номер потужності: а-UA-13-20-67V-MM-MP-VIPP. 
04.08.2023 ПП Старицький м`ясокомбінат отримано містобудівні умови та обмеження для будівництва додаткових морозильних камер площею більше 1000 м2. 
Штатна чисельність працівників на ПП «Старицький м`ясокомбінат» на 01.10.2021 середня чисельність працюючих - 48, станом на 31.12.2024 середня чисельність працюючих - 169. 
ГУ ДПС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «Старицький м`ясокомбінат» (ЄДРПОУ 40346549) податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби за період діяльності з 01.10.2021 по 31.12.2024, щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.10.2021 по 31.12.2024, за результатами якої складено акт від 26.05.2025 №23375/13-01-07-02/40346549 та встановлено порушення:
- п. 5 і п. 7 П(С)БО 15, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, пп.140.5.4. п. 140.3 ст.140 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього в сумі 1 792 434 грн., в т. ч. за 2022 рік - в сумі 201 969 грн. (4 квартал 2022 року – 201 969 грн., за 2023 в сумі 1 215 455 грн. (1 квартал 2023 – 580 223 грн., 4 квартал 2023 року – 635 232 грн.), за 2024 рік в сумі 375 010 грн. (1 квартал 2024 року – 198813 грн., 4 квартал 2024 року -176197 грн.);
- п. 189.1 ст. 189, абз. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2. ст.200 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України, всього в сумі 222 547 грн. в тому числі за жовтень 2023 року в сумі 168774 грн. за вересень 2024 року в сумі 53773 грн.;
- п. 201.10 ст. 201, п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу, в результаті чого встановлено відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних зведених податкових накладних;
- п. п. 164.2.17 «е» п. 164.2. п. 164.5. ст. 164, п. 173.1. п. 173.3. ст. 173, п.п. 168.1.1, пп. 168.1.2. п. 168.1. ст. 168 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством не утримано та не перераховано суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 177 801, 57 грн.;
- пп. 168.1.2. пп. 168.1.5. п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176, пп.1.5, пп.16 п. 16 -1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу, в результаті чого підприємством не утримано і не перераховано військовий збір в сумі 12 149,77 грн.;
- п. 51.1 ст. 51, абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу – не відображення у Податковому розрахунку за формою 1 ДР додаткового блага працівнику за ознакою доходу « 126» в 1 кв. 2022 та 2 кв. 2023 року, несвоєчасне подання Податкового розрахунку за формою 4-ДФ за 1 кв.2021 (подано 12.05.2021 по терміну 11.05.2021);
- встановлено проведення фінансових операцій, які підпадають під критерії ознаки « 4» фінансові операції з надання/отримання фінансової поворотної допомоги з пов`язаними юридичними/фізичними особами, визначені наказом ДПС України від 01.07.2022 №381 «Про затвердження Положення про організацію роботи при виявленні органами ДПС підозрілих фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, та їх учасників».
На підставі акту перевірки винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 13.06.2025: №26605/13-01-07-01 за платежем податок на прибуток (11020100) на суму грошового зобов`язання 2 688 651 грн.; № 26506/13-01-24-10 за платежем податку на доходи фізичних осіб на суму грошового зобов`язання 233 406,61 грн.; № 26509/13-01-24-10 по військовому збору на суму грошового зобов`язання 15 949,44; № 26514/13-01-24-10 від 13.06.2025 за платежем податку на доходи фізичних осіб сума штрафних (фінансових) санкцій 1 020 грн. 
Щодо встановленого порушення п. 5 і п. 7 П (С) БО 15, п. п. 134. 1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, Податкового кодексу, за рахунок не відображення у складі інших доходів отриманих від ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (43413041), ТзОВ «БІОСОІЛ» (41314649) коштів, не пов`язаних з реалізацією товару, ПП «Старицький м`ясокомбінат» занижено дохід за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 всього в сумі 6752530 грн., в т. ч. за 1 квартал 2023 року – в сумі 3223461 за 4 квартал 2023 року в сумі 3529069 гривень. 
Перевіркою встановлено незмінність задекларованої ПП «Старицький м`ясокомбінат» суми доходів від реалізації товарів при не підтверджені реальності з продажу товарів ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (протягом вересня -грудня 2023року), ТзОВ «БІОСОІЛ» протягом листопада 2022 року- січня 2023 року.
Порушення вимог п. 5 П (С) БО 15 «Дохід», п. п. 134. 1.1 п. 134.1 ст. 134, п. Податкового кодексу та п.5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» за рахунок не відображення у складі інших доходів безоплатно одержаних товарів від невстановлених осіб ПП «Старицький м`ясокомбінат» по придбанню у ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» у січні 2024 року в сумі 1 104 515 грн. (1 квартал 2024 року). 
Вважаючи протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-17 (далі - ПК України).
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 ПК України. Згідно з п. 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 №996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі – Закон №996-ХIV).
Відповідно до ст. 1 цього Закону №996-ХIV первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно зі ст. 1 Закону №996-ХIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом ч. 1, 2 ст. 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Договори, видаткові і податкові накладні, рахунки-фактури, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між суб`єктами господарювання.
Відповідно до підпункту 134.1.1. пункту 134.1. ст. 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Згідно з. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід»: дохід визначається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства) за умови що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Відповідно до п.п. 201.6, 201.8, 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку.
Таким чином, в разі видачі покупцю контрагентом, який зареєстрований як платник ПДВ, податкових накладних з усіма необхідними реквізитами, визначеним законом, такий покупець має право на включення цього податку до складу податкового кредиту за звітній податковий період.
Отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення справи.
Необґрунтована ж податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для бюджетного відшкодування.
Доводи контролюючого органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов залучення підрядної установи, змісту робіт, що замовляються, доцільність залучення контрагента та можливість ним виконати замовлені послуги.
Щодо господарських операцій між позивачем та ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ», судом встановлено наступне.
Як заначено в акті перевірки, між ПП «Старицький м`ясокомбінат» (Постачальник) і ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (Покупець) укладено договір поставки від 15.09.2023 №003-15-09-2023. Відповідно до договору, поставка товару від Постачальника до Покупця здійснюється силами Постачальника, або в іншому порядку попередньо погодженому сторонами. Позивачем надано до перевірки Відповідачу видаткові та податкові накладні на поставку товару (свинини) за період вересень-грудень 2023 року в сумі 15061177,88 грн., в тому числі ПДВ – 2510196, 31 грн. податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних перелік відображений та видаткові накладні відображені в акті перевірки.
Сплачено в безготівковій формі 3 529 068,52 грн., 13.10.2023 в сумі 3 000 000 грн., 13.11.2023 в сумі 529 068, 52 грн. В акті перевірки встановлено, що відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період жовтень-грудень 2024 станом на 31.12.2024 дебіторська заборгованість між ПП «Старицький м`ясокомбінат» і ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» становить 11532109,36 грн.
Позивачем надано рішення Господарського суду Волинської області від 31 липня 2024 року у справі № 902/254/24 відповідно до якого задоволено позов Приватного підприємства «Старицький м`ясокомбінат» про розірвання договору поставки продукції від 15.09.2023 №003-15-09-2023 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та Приватним підприємством «Старицький м`ясокомбінат» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на користь Приватного підприємства «Старицький м`ясокомбінат» 11 532 109,36 грн. суму основного боргу, 486 654,10 грн. пені, 3 % річних у сумі 48 991,15 грн. та 181 016,32 грн. судових витрат у вигляді судового збору. 
Відповідно до акту перевірки встановлено, що в податковому обліку за відповідні періоди 3-4 квартали 2023 ПП «Старицький м`ясокомбінат» сформовано доходи від відображеної реалізації товарів ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та відповідно на дату визнання доходів до складу витрат операційної діяльності включено собівартість реалізованих товарів.
Суд звертає увагу, що реєстрація податкових накладних по вказаних господарських операціях контролюючим органом не зупинена, податок на додану вартість згідно виданими та зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними включено ПП «Старицький м`ясокомбінат» до складу податкових зобов`язань Декларації з податку на додану вартість за відповідні періоди. 
Щодо визначеного податкового зобов`язання в частині не відображення у складі інших доходів безоплатно одержаних товарів ПП «Старицький м`ясокомбінат» від ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» по придбанню у січні 2024 року в сумі 1 104 515 грн. (1 квартал 2024 року), суд зазначає таке. 
В акті перевірки встановлено, що ПП «Старицький м`ясокомбінат» у січні 2024 придбав товар у постачальника ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ». До перевірки надано видаткові накладні на суму 1325417 грн. (ПДВ 220902,91 грн.), ТТН відповідно до яких перевізник ПП «Старицький м`ясокомбінат», пункт навантаження: м. Житомир, пункт розвантаження с. Воля Старицька Яворівський район Львівської області. Розрахунки за поставлений товар не проведено. Перевіркою встановлено, що ПП «Старицький м`ясокомбінат» даний товар реалізовано покупцям у 2024 році. ПДВ в сумі 220902,91 грн. не включено підприємством до складу податкового кредиту у зв`язку із зупиненням реєстрації податкових накладних.
Рішення контролюючого органу від 11.01.2024 №126 про віднесення до ризикових ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (п. 8 Критеріїв ризиковості) прийнято після здійснення господарської операції між позивачем та ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ».
Посилання відповідача на те, що позивач мав господарські відносини з платником податків, по відношенню до якого податковим органом прийнято рішення про відповідність останніх критеріям ризиковості, є неспроможним аргументом, адже поширення на позивача «ризиковості» через відносини з іншими «ризиковими» платниками податків суперечить базовим принципам та основам податкового законодавства, принципу індивідуальної відповідальності. Зокрема, настання визначеної законом відповідальності повинно відбуватися у разі порушення податкового законодавства безпосередньо платником податків.
Вказаний підхід застосовано також і Європейським судом з прав людини, який у справах «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03), «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії» (2010 рік, заява № 6689/03), «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (заява № 36985/97), «Полторацький проти України» від 29.04.2003 (заява № 38812/97), дійшов висновку про правило «індивідуальної юридичної відповідальності», тобто платник податків не повинен нести відповідальності за порушення, допущені його контрагентами.
Свідоцтво платника ПДВ ТзОВ «ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ» анульоване контролюючим органом 27.03.2025 по причині неподання декларацій протягом року, тобто після здійснення господарських операцій позивача з вказаним контрагентом. Позивач не може нести відповідальність за свого контрагента, у випадку неподання ним податкових декларацій до органів ДПС.
Щодо визначення порушень з проведення взаєморозрахунків із ТзОВ «БІОСОІЛ» протягом листопада 2022 року – січня 2023 року на загальну суму 3 223 461,07 грн.
В податковому обліку за 4 квартал 2022 року ПП «Старицький м`ясокомбінат» сформовано доходи від відображеної реалізації товарів ТзОВ «БІОСОІЛ» відповідно на дату визнання доходів до складу витрат операційної діяльності включено собівартість реалізованих товарів.
Податок на додану вартість згідно виданими та зареєстрованими в ЄДРПН податковими накладними включено ПП «Старицький м`ясокомбінат» до складу податкових зобов`язань Декларації з податку на додану вартість за відповідні звітні періоди. 
Відповідач зазначає про те, що перевіркою не підтверджується факт реалізації (передачі) товарів ПП «Старицький м`ясокомбінат» до ТзОВ «БІОСОІЛ», господарські операції, що відображені в документах, представлені до перевірки, не мають достатньої доказовості фактичного здійснення господарських операцій, кошти отримані ПП «Старицький м`ясокомбінат» слід вважати активом, який повинен бути врахований у складі інших доходів відповідного звітного періоду. 
Між ПП «Старицький м`ясокомбінат» (Постачальник) і ТзОВ «БІОСОІЛ» (Покупець) укладено договір поставки від 25.11.2022 №003-15-09-2023 (надалі договір) відповідно до якого Постачальник в порядку та на умовах визначених даним Договором зобов`язується поставити продукцію, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим договором прийняти і оплатити таку продукцію. Згідно з умовами договору відвантаження продукції, яку зобов`язується передати Покупцеві здійснюється зі складу Постачальника. Перехід права власності на продукцію від Постачальника до Покупця здійснюється в момент підписання Покупцем накладних на відвантаження продукції Постачальником. Постачання здійснюється транспортом Покупця. Відпуск продукції здійснюється на підставі видаткових накладних. Ціна продукції, що передається у власність Покупцеві, вказується у видаткових накладних. Оплату за поставлену продукцію Покупець здійснює згідно рахунку-фактури або видаткової накладної на протязі 7 календарних днів з моменту отримання Покупцем продукції.
На виконання умов договору ПП «Старицький м`ясокомбінат» поставлено відповідно до податкових на видаткових накладних продукцію в сумі 3 223 461,07 грн., в т. ч. ПДВ 767 957,07 грн. Відповідно до ТТН перевізник ПП «Старицький м`ясокомбінат», пункти розвантаження: м. Одеса, Миколаївська дорога 126; Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанського 78, м. Вінниця, вул. Айвазовського, 2. Оплата за поставлений товар проведена станом на 31.12.2024 повністю в сумі 3223461,07 грн.
Свідоцтво платника ПДВ ТзОВ «БІОСОІЛ» анульоване контролюючим органом 15.11.2024 по причині неподання декларацій протягом року, тобто після здійснення господарських операцій позивача з вказаним контрагентом. Щодо тверджень відповідача про те, що ТзОВ «БІОСОІЛ» останню звітність по податку на прибуток подано за 2023 рік, а з податку на додану вартість за вересень 2023 року, то вказані посилання відповідача не заслуговують на увагу, оскільки господарські відносини між позивачем та ТзОВ «БІОСОІЛ» відбулись в період, коли податкова звітність ним подавалась, позивач не може нести відповідальність за свого контрагента, у випадку неподання ним податкових декларацій до органів ДПС.
Суд звертає увагу, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування витрат чи податкового кредиту, а тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Вказана позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема в постановах від 20.03.2020 у справі № 813/5407/15, від 16.04.2020 у справі №810/3443/18, від 30.09.2021 року у справі № 400/1986/19.
Верховний Суд у постанові від 06.06.2023 по справі № 820/7010/16 зазначив, що платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Якщо контрагенти позивача або суб`єкти господарювання, з якими мали відносини контрагенти позивача, в подальшому не дотримувалися у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.
Щодо тверджень відповідача щодо недостатності ресурсів у контрагентів, суд зазначає наступне.
Судом враховано позицію Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, в якій зазначено що відсутність у контрагентів трудових чи матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності, не виключають можливість виконання господарської операції, не спростовують обставин поставки товару, адже така діяльність може здійснюватися не лише за рахунок власних ресурсів, але й за рахунок ресурсів, що належать іншим особам (найманих ресурсів).
Щодо посилань відповідача в акті перевірки на податкову інформацію, яка використана контролюючим органом в ході проведення перевірки позивача. 
Суд зазначає, що за відсутності відповідних доказів, які беззаперечно могли б свідчити про неможливість виконання операції або про її невиконання контрагентами, платник не може бути позбавлений можливості відображення такої операції у своєму податковому обліку. 
Податкова інформація є лише підставою для поглибленої документальної перевірки платників на предмет фактичності правовідносин між ними. Наявна в контролюючого органу податкова інформація в інформаційно-аналітичних базах, на підставі якої встановлено факти, які свідчать про нереальність потенційно здійсненних господарських операцій платника з його контрагентами, зокрема, (Огляд судової практики КАС ВС) за ланцюгом постачання, Ї не є належним доказом у справі, оскільки не має статусу первинного документа, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків. Будь-яке автоматизоване зіставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в контексті процесуального закону. Автоматизоване зіставлення задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 380/9660/21).
Щодо посилань відповідача на окремі недоліки в оформленні ТТН. У постанові Верховного Суду від 20.09.2024 у справі № 1.380.2019.002186 суд не прийняв до уваги посилання податкового органу на окремі недоліки в оформленні первинних документів платника податків, оскільки формальні недоліки в первинних документах повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу необхідно надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту. Первинні документи повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - змісту робіт, послуг, використаних матеріалів, робіт, тощо. При цьому, сама собою наявність, або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце.
Слід зазначити, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. З урахуванням наведеного, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій та бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 804/4874/16).
Отже, товарно-транспортні накладні не є первинними документами у розумінні законодавства, а є транспортною документацією, яка підтверджує операції саме з надання послуг з перевезення вантажів, а не сам факт придбання товару. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, не встановлюють правил податкового обліку платника податків. З урахуванням наведеного слід зазначити, що неподання такого документа як товарно-транспортна накладна не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій.
Аналогічна правова позиція викладене в постановах Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 120/847/20-а, від 07.09.2021 у справі № 813/2013/16, від 11.08.2021 у справі № 420/5652/19, від 13.07.2021 у справі № 808/78/15, від 14.04.2021 у справі № 805/1214/16-а.
Щодо не проведення контролюючим органом перевірок та/або зустрічних звірок щодо контрагентів позивача, суд зазначає наступне.
У постанові від 03.09.2019 у справі №810/3790/17 Верховний Суд вказав, що стверджуючи про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган повинен був провести зустрічні звірки з метою документального підтвердження спірних господарських відносин, а також підтвердження виду, обсягу, характеру операцій та повноти розрахунків, для з`ясування їх реальності та правомірності відображення в обліку платника податків.
Проте, докази проведення перевірок та/або зустрічних звірок щодо контрагентів позивача у матеріалах справи відсутні.
Щодо висновків акта перевірки в частині проведення коригування фінансового результату до оподаткування в сторону збільшення за 2022 рік на суму 1222049 грн. (3740164,32 х30%), за 2024 рік на суму 978876 грн. (3262919,10х30%).
Відповідно до акту перевірки встановлено, що ПП «Старицький м`ясокомбінат на порушення пп.140.5.4. п. 140.5. ст.140 Податкового кодексу України занижено різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України, на суму 1222049 грн. та на суму 978876 грн. 
За охоплений перевіркою період з 01.10.2021 по 31.12.2024 ПП «Старицький м`ясокомбінат» здійснювало зовнішньоекномічну діяльності, а саме: 
імпорт товарів у лютому 2022 року від фірми-нерезидента МІR-КАR Sp.z.o.o. Sp.k. (Makowska.ul.Radomszczacska 82 98-330, Pajeczno, Польща) на загальну суму 3740164,32 грн.;
експорт товарів у червні, липні, серпні та листопаді 2024 року на фірму-нерезидента МІR-КАR Sp.z.o.o. Sp.k. (Makowska.ul.Radomszczacska 82 98-330, Pajeczno, Польща) на загальну суму 3262919,10 грн.
Як зазначено в акті перевірки, організаційно-правова форма (spolka komandytowa - Sp.k.) включена в перелік організаційно-правових форм нерезидентів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 липня 2017 року №480, що відповідають критеріям установлених підпунктом «г» пп. 39.2.1.1 пп.39.2.1. п. 39.2. ст. 39 Податкового кодексу України. До податкових різниць, які коригують фінансовий результат до оподаткування, належать різниці, що виникають по операціях з нерезидентами, організаційно-правова форма яких включена до переліку, затвердженого Кабіінету Міністрів України відповідно до підпунктом «г» пп. 39.2.1.1 пп.39.2.1. п. 39.2. ст. 39 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп. 140.5.4 п. 140.5 ст.140 ПК України фінансовий результат податкового періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2. та підпункті 140.5.6 цього пункту та операцій визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу придбаних у нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку організаційно-правових форм, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2-1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави (території) реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави (території), в якій вони зареєстровані як юридичні особи.
Контролючий орган зробив висновок, що якщо відповідно до Переліку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 липня 2017 року №480 підставою застосування податкової різниці є, те що нерезидент МІR-КАR Sp.z.o.o. Sp.k. (Makowska.ul.Radomszczacska 82 98-330, Pajeczno, Польща) не сплачує податок на прибуток (корпоративний податок), оскільки організаційно правова форма – spolka komandytowa-Sp.k. Підпунктом «г» п.п. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України встановлено, що контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме: господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи.
Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі внесення змін до переліку організаційно-правових форм нерезидентів у розрізі держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до цього підпункту, вони набирають чинності з 1 січня звітного року, що настає за календарним роком, у якому внесено такі зміни; Якщо нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту «г» цього підпункту, у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з таким нерезидентом за відсутності критеріїв, визначених підпунктами «а» - «в» цього підпункту, визнаються неконтрольованими.
Відповідно до підпункту «г» підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме:
а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;
б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;
в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;
г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.(в редакції чинній на момент здійснення господарських операцій) та в редакції Закону № 3813-IX від 18.06.2024 пункт г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, організаційно-правова форма яких включена до переліку організаційно-правових форм, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2-1 цього підпункту (підпункт 39.2.1.2-1. Перелік організаційно-правових форм, що затверджується Кабінетом Міністрів України, включає організаційно-правові форми нерезидентів, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави (території) реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави (території), в якій вони зареєстровані як юридичні особи.)
Отже, якщо нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту «г» цього підпункту, у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з таким нерезидентом за відсутності критеріїв, визначених підпунктами «а» - «в» цього підпункту, визнаються неконтрольованими.
Ввідповідно до абз. 1 пп. 134.1.1 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Податкові різниці, що виникають при здійсненні фінансових операцій, на які збільшується фінансовий результат податкового (звітного) періоду визначено пп. 140.5 ПК України.
Абзацом 4 пп. 140.5.4 ПК України передбачено збільшення фінансового результату податкового (звітного) періоду на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пп. 140.2 та пп. 140.5.6 ПК України, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до ст. 39 ПК України), придбаних у нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку організаційно-правових форм, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до пп. 39.2.1.2 - 1 ПК України, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави (території) реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави (території), в якій вони зареєстровані як юридичні особи.
При цьому вимоги пп. 140.5.4 ПК України не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої ст. 39 ПКУ, але без подання звіту (абз. 6 пп. 140.5.4 ПК України).
У випадку незастосування вимог пп. 140.5.4 ПК України на підставі абз. 6 пп. 140.5.4 ПК України, якщо контролюючий орган не враховує (не визнає) таку операцію за результатами аналізу відповідно до ст. 39 ПК України, фінансовий результат до оподаткування збільшується у порядку, передбаченому абз. 1 пп. 140.5.2 - 1 ПК України. При цьому інші коригування, передбачені пп. 140.5.4 ПК України, не застосовуються, а сума цього коригування щодо такої операції зменшується на суму коригування, передбаченого абз. 7 пп. 140.5.4 ПК України, якщо платник податку самостійно вже застосував це коригування щодо такої операції.
Відповідно до підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується на всю суму вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 і підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у нерезидентів, визначених абзацами третім і четвертим цього підпункту, якщо такі операції не мають ділової мети. Обов`язок доведення обставин, передбачених цим абзацом, покладається на контролюючий орган із застосуванням відповідних положень статті 39 цього Кодексу. При цьому інші коригування, передбачені цим підпунктом, не застосовуються, а сума цього коригування щодо такої операції зменшується на суму коригування, передбаченого абзацом першим цього підпункту, якщо платник податку самостійно вже застосував це коригування щодо такої операції.
Судом встановлено, що в акті перевірки відсутня інформація про те, що контролюючий орган витребовував, отримав податкову інформацію про те, що фірма-нерезидент МІR-КАR Sp.z.o.o. Sp.k. не сплачує податку на прибуток, відповідно до покладених законом на контролюючий орган функцій та завдань.
Як зазначено в акті перевірки, на усну вимогу інспектора ГУ ДПС у Львівській області ПП «Старицький м`ясокомбінат» не надано до перевірки сукупність документів або єдиний документ (документацію з трансфертного ціноутворення) з вищевказаними ненрезидентами, визначені пп. 39.4.6. п. 39.4 ст. 39 ПК України, в обсязі необхідному для визначення контролюючим органом відповідності рівня ціни або показника рентабельності відповідної операції (операції) принципі «витягутої руки».
Отже судом встановлено, що з метою отримання пояснень та документів від посадових осіб ПП «Старицький м`ясокомбінат», відповідач не скерував жодних письмових запитів на адресу позивача. Усна вимога ревізора не має юридичної сили і може бути використана лише як усне прохання або рекомендація, але не як доказ. 
Позивачем надано до суду довідку від 14 серпня 2025 року, видану Першою Мазовецькою податковою інспекцією у Варшаві, якою завідчено, що МІR-КАR Sp.z.o.o. Sp.k. (Товариство з обмеженою відповідальністю «МІР-КАР» командне товариство) з 25.04.2018 є платником податку на прибуток підприємств і сплачує податок на доходи від підприємницької діяльності в Польші за ставкою 19%, що спростовує критерій віднесення господарських операцій між позивачем та МІR-КАR Sp.z.o.o. Sp.k. до контрольованих відповідно пп. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України. 
Вказана довідкає належним та допустимим доказом того, що позивач має право не збільшувати фінансовий результат до оподаткування на суму 30 % вартості придбаних товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг.
Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого судового розгляду.
Аналогічні правові висновки зробив Верховний Суд у постановах від 12.02.2019 у справі № 820/6512/16 та від 10.06.2024 у справі № 0940/1407/18.
Щодо висновків акта перевірки в частині порушення вимог пп. 164.2.17 «е» п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 173.1. п. 173 ст. 173, пп. 168.1., пп. 168.1.2. п. 168.1. ст. 168 Податкового кодексу в частині неутримання та не перерахування суми податку на доходи фізичних осіб 177801,57 грн. у вигляді додаткового блага та реалізації вантажних автомобілів фізичними особам за заниженою вартістю та не утримання і не перерахування військового збору за ставкою 1,5% в сумі 12149,77 грн. за реалізовані автомобілі фізичним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , несвоєчасного подання розрахуку за формою 4-ДФ за 1 квартал 2021 року, суд зазначає таке.
В акті перевіки зазначено, що ПП «Старицький м`ясокомбінат» здійснено продаж вантажних транспортних засобів фізичним особами на загальну суму 809985,07 грн. (з врахуванням коефіціенту 1,219512) - 987786,51 грн. Відповідно неутримана та не перерахована підприємством сума податку на доходи фізичних осіб у формі додаткового блага становить 177 801,57 грн. (987786,51* 18%), а саме:
- відповідно до договору купівлі-продажу від 05.01.2022 №05/01 та видаткової накладної від 05.01.2022 №1 продано сідловий тягач DAF, модель 95XF430, 2005 року випуску білого кольору (номерний знак НОМЕР_1 ) фізичній особі ОСОБА_1 за ціною 13500 грн. Згідно з даними інтернет ресурсу визначення вартості автомобілів (сайт Авто Ріа) встановлено, що ринкова вартість даного транспортного засобу на момент реалізації становить 315318,15 грн. Експертна оцінка під час купівлі-продажу автомобіля не проводилася. Відповідно, занижена вартість реалізованого вантажного автомобіля становить 302018,15 грн. (315518,15 – 13500,00), з врахуванням коефіцієнта (1,219512) – 368314,76 грн. Визначено суму неутриманого та не перерахованого ПДФО за ставкою 18% становить 66296,65 грн. (368314,76*18%); 
- відповідно до договору купівлі-продажу від 03.02.2022 №03/02 продано сідловий тягач DAF, модель TE47XS, 2000 року випуску білого кольору (номерний знак НОМЕР_2 ) фізичній особі ОСОБА_2 за ціною 9600,00 грн. Згідно з даними інтернет ресурсу визначення вартості автомобілів (сайт Авто Ріа) встановлено, що ринкова вартість даного транспортного засобу на момент реалізації становить 66491,00 грн. Експертна оцінка під час купівлі-продажу автомобіля не проводилась. Відповідно, занижена вартість реалізованого вантажного автомобіля становить 56891,00 грн. Визначено суму неутриманого податку (ПДФО 18%) в сумі 12488,26 грн.;
- відповідно до договору купівлі-продажу від 18.05.2023 №18/05 продано вантажний спеціалізований фургон DAF, модель CF 85.410, 2007 року випуску , червоного кольору (номерний знак НОМЕР_3 ) фізичній особі ОСОБА_3 за ціною 6180,00 грн. Згідно з даними інтернет ресурсу визначення вартості автомобілів (сайт Авто Ріа) встановлено, що ринкова вартість даного транспортного засобу на момент реалізації становить 457255,92 грн. Експертна оцінка під час купівлі-продажу автомобіля не проводилась. Занижена вартість реалізованого вантажного автомобіля становить 451075,92 грн. Визначено суму неутриманого податку (ПДФО 18%) в сумі 99016,65 грн.
Відповідно до п. 173.1 ст. 173 ПК України дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.
Дохід від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об`єкта, визначеної згідно із законом.
Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні визначені Законом України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні із змінами та доповненнями (далі – Закон № 2658).
Відповідно до ст. 7 Закону № 2658 проведення оцінки майна є обов`язковим, зокрема, у випадку оподаткування майна згідно з законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою.
Згідно з п. 173.4 ст.173 ПК України під час проведення операцій з відчуження об`єктів рухомого майна в порядку, передбаченому ст.173 Податкового кодексу, нотаріус посвідчує відповідний договір купівлі-продажу (міни) об`єктів рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) за наявності документа про оцінку майна та документа про сплату до бюджету продавцем (сторонами договору міни) податку, обчисленого виходячи із ціни, зазначеної в договорі.
Таким чином, положення ст. 173 ПК України передбачають наявність оцінки майна, яка проведена відповідно до Закону № 2658 та договору купівлі-продажу з його нотаріальним посвідченням. Лише у разі виконання вказаних вимог дохід, отриманий фізичною особою оподатковується у порядку, визначеному статтею 173 ПК України.
В акті перевірки та в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що при визначенні ринкової вартості контролюючим органом враховувалися технічний стан транспортних засобів, їх пробіг, рік випуску та строк експлуатації, комплектацію тощо. Матеріали справи не містять витягів або роздруківок із зазначеного інтернет-ресурсу, до акту перевірки не додано, що унеможливлює перевірку достовірності та об`єктивності зроблених висновків.
Таким чином, докази, які б підтверджували визначення контролюючим органом ринкової вартості транспортних засобів станом на дати їх реалізації позивачем, відсутні, а зроблені на їх основі висновки є припущеннями, що не ґрунтуються на належних і допустимих доказах та не можуть бути покладені в основу податкових донарахувань.
Положення п.п.14.1.47, 14.1.54 п.14.1 ст.14, п.163.1 ст.163, абз.2 п.164.1, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.165 Податкового кодексу України свідчать, що юридична особа виступає податковим агентом у разі виплати фізичній особі доходу (у грошовій або не грошовій формі), а у разі продажу юридичною особою власного транспортного засобу така юридична особа не є податковим агентом. Аналіз вищезазначених норм податкового законодавства доводить, що юридична особа виступає податковим агентом у разі виплати фізичній особі доходу (у грошовій або не грошовій формі), а у разі продажу юридичною особою власного транспортного засобу таке товариство не є податковим агентом.
Відтак, висновки контролюючого органу про заниження позивачем податку на доходи з фізичних осіб від реалізації рухомого майна є помилковими.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 у справі № 826/15481/18. 
Аналізуючи положення пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, за яким платниками військового збору є особи, визначені пунктом 168.1 статті 168 цього кодексу, положення п. 176.2 ст. 176 враховуючи необґрунтованими висновки відповідача про заниження позивачем податку на доходи з фізичних осіб від реалізації рухомого майна, що обумовлює неправомірність та протиправність визначення військового збору та як наслідок обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій з цього виду податку, анологічно неправомірним є визначення штрафної санкції в сумі 1020 грн. в частині не відображення додаткового блага за реалізовані вантажні автомобілі по заниженій вартості у податковому розрахунку за формою 4 -ДФ . 
Враховуючи наведені норми права та встановлені обставини справи, суд робить висновок, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 13 червня 2025 року №26605/13-01-07-01, № 26506/13-01-24-10 та № 26509/13-01-24-10.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.
Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ухвалив:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 13 червня 2025 року №26605/13-01-07-01, № 26506/13-01-24-10 та № 26509/13-01-24-10.
3. Стягнути на користь Приватного підприємства «Старицький м`ясокомбінат» (вул. Польова бічна,1, с. Воля Старицька, Яворівський р-н., Львівська обл., ЄДРПОУ 40346549) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська 35, м. Львів, ЄДРПОУ 43968090) сплачений судовий збір у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 05.01.2026 року.

Суддя	Костецький Назар Володимирович