ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 р. 	Справа № 520/5628/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., по справі № 520/5628/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області,   Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська дитяча музична школа № 2» 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа: Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська дитяча музична школа № 2» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України у Волинський області за № 205250013794 від 25.10.24 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України у Волинський області Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ призначення пенсій призначити, нарахувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до спеціального трудового стажу період роботи з 01.01.1992 року по 10.10.2017 року на посаді викладача класу фортепіано у Куп`янський дитячий музичній школі №2.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі № 520/5628/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа: Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська дитяча музична школа № 2» (с-ще Ківшарівка, Куп`янський р-н, Харківська обл., 63734, код ЄДРПОУ 24482972) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України у Волинський області за № 205250013794 від 25.10.24р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України у Волинський області Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ призначення пенсій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 18.10.2024, зарахувавши до спеціального трудового стажу період роботи з 01.01.1992 року по 10.10.2017 року на посаді викладача класу фортепіано у Куп`янський дитячий музичній школі №2. 
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало апеляційну скаргу, яку аргументує неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року у справі № 520/5628/25 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що суд дійшов хибного висновку про те, що особа, яка зайшає посаду викладача в музичній школі, є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Як зазначає апелянт, періоди роботи позивача у Куп`янській музичній школі з 01.01.1992 по 10.10.2017 не зараховані до спеціального стажу, оскільки даний навчальний заклад відноситься до управління культури, а не до закладів освіти. Додатково відповідач вказує, що судом першої інстанції протиправно зобов`язано Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ призначення пенсій повторно розглянути заяву позивача; Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ призначення пенсій є структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та не є юридичною особою.
09.07.2025 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача у справі № 520/5628/25, а рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/5628/25 залишити без змін.
На підставі положень пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 01.01.1992 року по 10.10.2017 року працювала на посаді викладача Куп`янської дитячої музичної школи №2 по класу фортепіано.
Позивач 18.10.2024 року звернулася до Пенсійного фонду України за місцем реєстрації із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV.
Розглянувши заяву з доданими до неї документами, відповідачем прийнято рішення від 25.10.2024, яким відмовлено Позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування відмови вказана відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років у розумінні п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.
Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з правомірності позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України у Волинський області № 205250013794 від 25.10.24 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім цього, з метою ефективного захисту прав позивача суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання Головного Управління Пенсійного Фонду України у Волинський області Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ призначення пенсій повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 18.10.2024, зарахувавши до спеціального трудового стажу період роботи з 01.01.1992 року по 10.10.2017 року на посаді викладача класу фортепіано у Куп`янський дитячий музичній школі №2.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.
Згідно з приписами ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV), періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно з п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції Закону до 01.04.2015), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі – Закон № 213-VІІІ) статтю 55 Закону № 1788-ХІІ викладено у новій редакції, у тому числі і пункт "е", за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Вказані зміни набрали чинності 01.04.2015.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2016 року; далі – Закон № 911-VІІІ) у п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ в абзаці першому слова "незалежно від віку" замінено словами та цифрами "після досягнення 55 років". Також пункт доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим, які визначають умови виходу на пенсію за вислугу років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту.
Отже, Законом № 911-VIII встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 у справі № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII.
Пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 встановлено, що положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, наведена норма ст. 55 Закону № 1788-XII підлягає застосуванню з 04.06.2019 в редакції, яка діяла до змін, внесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII, і передбачає право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі – Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, розділ ХV Прикінцеві положення Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Також Законом № 2148-VIII абзац 2 п. 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV викладено в такій редакції: «Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії».
Колегія суддів звертає увагу на те, що вказаною нормою збережено гарантії певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VIII мають підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону «Про пенсійне забезпечення».
За таких умов, особа, яка станом на момент звернення до органів пенсійного фонду здобула від 25 до 30 років спеціального стажу роботи, має право на обчислення її спеціального стажу відповідно до положень статті 55 Закону № 1788-XII в редакції, яка діяла до змін, внесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII.
Крім того, аналіз змісту п. "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дозволяє дійти висновку про те, що законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років за п. "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі – Перелік № 909).
Розділ 1 «Освіта» Переліку № 909, встановлює, зокрема, що робота у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах учителів, логопедів, вчителів-логопедів, вчителів-дефектологів, викладачів, сурдопедагогів, тифлопедагогів, вихователів, завідуючих та інструкторів слухових кабінетів, директорів, завідуючих, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючих навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачів філіями, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальних педагогів (організаторів позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичних психологів, педагогів-організаторів, майстрів виробничого навчання, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи дає право на пенсію за вислугу років.
14.06.2000 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 963, якою затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників (далі – Перелік № 963), відповідно до якого до посад педагогічних працівників віднесено наступні посади: вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя-реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач-дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.
Отже, відповідно до наведених положень, робота у музичній школі на посаді викладача дає право на пенсію за вислугу років.
Крім того, за приписами ст. 28 Закону України від 23.05.1991 року № 1060-ХІІ «Про освіту» (далі –Закон № 1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Відповідно до ст. 29 Закону № 1060-XII, структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.
Частиною 5 ст. 12 Закону України від 22.06.2000 року № 1841-ІІІ «Про позашкільну освіту» (далі – Закон № 1841-ІІІ) визначено, що перелік типів закладів позашкільної освіти затверджується Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року № 433 «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться мистецькі школи: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо.
Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону № 1841-III, педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Таким чином, аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що посада викладача музичної школи є педагогічною посадою закладу освіти.
Із матеріалів справи встановлено, що з 01.01.1992 по 10.10.2017 позивач працювала на посаді викладача Куп`янської дитячої музичної школи №2 по класу фортепіано, що підтверджується відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .
Позивач 18.10.2024 року звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV.
Розглянувши заяву з доданими до неї документами, 25.10.2024 відповідачем прийнято рішення, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування відмови вказана відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років у розумінні п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.
У спірному рішенні зазначено, що періоди роботи позивача у Куп`янській музичній школі з 01.01.1992 по 10.10.2017 не зараховані до спеціального стажу, оскільки даний навчальний заклад відноситься до управління культури, а не до закладів освіти; страховий стаж позивача становить 36 років 25 днів, спеціальний стаж складає 1 рік 11 місяців 12 днів.
Колегія суддів зазначає, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Такий стаж роботи має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №442/456/17.
Подібні висновки також містяться у постановах Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 484/211/17, від 23.01.2020 у справі № 756/9879/16-а та від 12.04.2021 у справі № 721/1053/16-а.
Враховуючи викладені вище положення, колегія суддів доходить висновку, що період роботи позивача у Куп`янській музичній школі з 01.01.1992 по 10.10.2017 підлягає зарахуванню до спеціального стажу.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначенні позивачу пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII відповідач повинен керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом № 911-VIII.
Даний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 440/1286/20.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України у Волинський області за № 205250013794 від 25.10.24 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є правомірними та підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що особа, яка займає посаду викладача в музичній школі, є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а періоди роботи позивача у Куп`янській музичній школі з 01.01.1992 по 10.10.2017 не зараховані до спеціального стажу, адже даний навчальний заклад відноситься до управління культури, а не до закладів освіти, не знайшли підтвердження в ході розгляду колегією суддів, оскільки дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 №397/21 погоджено поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання Порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, без внесення змін до неї, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 №01-3/133-02-2. Вказане свідчить про те, що особа, яка займає посаду викладача в музичній школі, є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, і робота на такій посаді дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ.
Доводи відповідача про те, що судом першої інстанції протиправно зобов`язано Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ призначення пенсій повторно розглянути заяву позивача, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.
Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, колегія суддів зазначає, що Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ призначення пенсій Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинський області відповідно до КАС України є суб`єктом владних повноважень, що здійснює публічно-владні управлінські функції на підставі законодавства.
У той же час, з матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції зобов`язано саме Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинський області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділ призначення пенсій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 18.10.2024, зарахувавши до спеціального трудового стажу період роботи з 01.01.1992 року по 10.10.2017 року на посаді викладача класу фортепіано у Куп`янський дитячий музичній школі №2. 
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження в ході розгляду судом апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 по справі № 520/5628/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	Т.С. Перцова   С.П. Жигилій