ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
02.02.2026  Справа №905/1231/25  
Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ Донецької області
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Восточний проект Краматорськ», м.Краматорськ Донецької області
про стягнення 36922,80грн, з яких 30956,82грн – основний борг, 1299,62грн - 3% річних, 4666,36грн - інфляційні втрати;
без повідомлення (виклику) сторін,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ Донецької області звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Восточний проект Краматорськ», м.Краматорськ Донецької області про стягнення 36922,80грн, з яких 30956,82грн – основний борг, 1299,62грн - 3% річних, 4666,36грн - інфляційні втрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №1397 від 01.11.2014 про постачання теплової енергії в гарячій воді для опалення та надання послуги з централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за період січень - березень 2024 року у розмірі 30956,82грн, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.
На підтвердження вказаних обставин позивач надав до суду такі документи: договір №1397 від 01.11.2014 постачання теплової енергії в гарячій воді для опалення та надання послуги з централізованого постачання гарячої води з додатком та додатковою угодою до нього, акти-рахунки з доказами направлення, договір купівлі-продажу від 08.10.2014, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, розпорядження Краматорської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області №1093 від 11.10.2024, №1022-р від 25.09.2024, судовий наказ Господарського суду Донецької області від 07.03.2024 у справі №905/281/24, ухвалу про скасування судового наказу від 26.11.2025 у справі №905/1175/25, знімки екрану з бази даних позивача про часткову оплату відповідачем заборгованості.
Нормативно свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.
З дотриманням приписів статті 6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1231/25 визначено суддю Чернову О.В.
Ухвалою господарського суду від 02.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1231/25. Справу №905/1231/25 постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Відповідач про відкрите судове провадження повідомлявся шляхом направлення копії ухвали суду від 02.12.2025 на юридичну адресу відповідача, вказану в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, поштовий конверт повернувся на адресу суду без позначення причини повернення.
Суд зазначає, що факт не отримання особою кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси сторін є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Ухвала господарського суду від 02.12.2025 доставлена до електронної скриньки відповідача за адресою електронної пошти, що зазначена в позовній заяві.
Також з метою повідомлення відповідача про відкрите судове провадження суд розмістив повідомлення-оголошення на сайті Господарського суду Донецької області.
Отже судом вчинені усі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про відкрите судове провадження.
У встановлений судом строк клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надходило, відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно з частинною 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що судом створені усі умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, заперечень від сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) не надходило, відзив від відповідача не надходив, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
З`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в порядку статті 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВСТАНОВИВ:
01.11.2014 між Товариства з обмеженою відповідальністю «Восточний проект Краматорськ» (споживач, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (виконавець, позивач) укладено договір №1397 про постачання теплової енергії в гарячій воді для опалення та надання послуги з централізованого постачання гарячої води, відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язується своєчасно постачати споживачеві відповідної якості теплову енергію в гарячій воді для опалення приміщення/приміщень та надавати послугу з централізованого постачання гарячої води, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати нарахування за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені цим договором.
Відповідно до п. 1.2 договору перелік приміщень споживача та точки розподілу, в яких здійснюється передача теплової енергії(опалення) та послуги з централізованого постачання гарячої води від виконавця споживачу, зазначений у Додатку 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.
Тарифи на теплову енергію та послугу з централізованого постачання гарячої води є регульованими та встановлюються уповноваженим державним органом. (п.2.1 договору).
За п.п. 3.1-3.3 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати – щомісячна.
Споживач здійснює оплату за розрахунковий період шляхом внесення грошових коштів через банківські установи на рахунок виконавця не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата вноситься на підставі платіжного документу (акту-рахунку або платіжної квитанції).
Виконавець надає споживачу платіжний документ до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим шляхом залишення у поштовій скриньці споживача або безпосередньо вручає споживачу або його уповноваженому представнику. У разі неотримання платіжного документа, споживач самостійно або через свого уповноваженого представника отримує платіжний документ у виконавця за адресою, вказаною у пункті 9.5. цього договору. Неотримання споживачем платіжного документа не є підставою для несплати за теплову енергію та послуги з централізованого постачання гарячої води у строк, передбачений пунктом 3.2. цього договору.
Відповідно до п.8.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту його розірвання за згодою сторін, у судовому порядку або з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.
До договору сторонами складено додаток №1, відповідно до якого приміщення, в якому здійснюється передача теплової енергії (опалення) та послуги з центрального постачання гарячої води від виконавця споживачу, знаходиться на м. Краматорськ, вул. Шкадінова, буд 52. 
Договір та додаток до нього підписані та скріплені печатками сторін без застережень та зауважень.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.10.2014 та витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, нежитлове приміщення за адресою: м. Краматорськ, вул. Шкадінова, будинок 52 належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Восточний проект Краматорськ».
Розпорядженням Краматорської міської військової адміністрації №1093 від 11.10.2024 «Про початок опалювального періоду 2024-2025 років» розпочато опалювальний період 2024-2025 років з 01 листопада 2024 року.
Розпорядженням Краматорської міської військової адміністрації №1022-р від 25.09.2024 «Про встановлення тарифів на теплову енергії, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з постачання теплової енергії для всіх категорій споживачів ТОВ «Краматорськтеплоенерго» встановлені тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів.
На підтвердження виконання зобов`язань за договором №1397 про постачання теплової енергії в гарячій воді для опалення та надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 01.11.2014 позивач склав наступні акти-рахунки: №1397 від 31.01.2024 за січень 2024 року на суму 6985,02грн (послуга з постачання теплової енергії); №1397 від 29.02.2024 за лютий 2024 року на суму 13146,72грн (послуга з постачання теплової енергії) та №1397 від 31.03.2024 за березень 2024 року на суму 11758,87грн (послуга з постачання теплової енергії).
Акти-рахунки підписані з боку позивача.
Як вказує позивач акти-рахунки спрямовані відповідачу за місцем реєстрації, на підтвердження чого позивач надав до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист зі штампом АТ «Укрпошта» та фіскальний чек про відправлення поштової кореспонденції від 29.08.2025.
Окрім цього, відповідно до знімків екрану з бази даних позивача, відповідачем частково сплачено заборгованість з оплати теплової енергії в загальній сумі 103198,27грн, з яких сплачено в березні 2024 в сумі 39500,00грн, у червні 2024 року в сумі 32000,00грн, у вересні 2024 року в сумі 30883,03грн та в листопаді 2024 року в сумі 742,24грн.
Як зазначає позивач, частину оплати в загальному розмірі 102191,48грн зараховано в погашення заборгованості, яка виникла у попередньому періоді та була стягнута судовим наказом Господарського суду Донецької області від 07.03.2024 у справі №905/281/24.
Залишок заборгованості в загальному розмірі 933,79грн зараховано в часткове погашення заборгованості за послуги з постачання теплової в січні 2024 року.
Таким чином, за розрахунком позивача у відповідача обліковується заборгованість за надання послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 30956,82грн.
Позивач, посилаючись на порушення відповідачем умов договору, звернувся до Господарського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу.
Отже, позивач, посилаючись на порушення відповідачем умов договором №1397 про постачання теплової енергії в гарячій воді для опалення та надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 01.11.2014 в частині повної та своєчасної оплати послуг з постачання теплової енергії у січні-березні 2024 року, звернувся до суду з відповідним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно з ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали договір №1397 про постачання теплової енергії в гарячій воді для опалення та надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 01.11.2014, який за своєю правовою природою є договором поставки енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.
Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» виробництвом теплової енергії є господарська діяльність, пов`язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору; постачанням теплової енергії (теплопостачанням) є господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.
Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води тощо, також є предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
За приписами ст.12 Закону «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно з ч. 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 затверджено «Правила надання послуги з постачання теплової енергії» (Правила).
Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати (п.1 Правил).
Пунктами 33,36 Правил передбачено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. 
Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач склав акти-рахунки з послуги постачання теплової енергії.
Матеріалами справи підтверджується, що акти-рахунки спрямовані відповідачу за місцем реєстрації, на підтвердження чого позивач надав до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист зі штампом АТ «Укрпошта» та фіскальний чек про відправлення поштової кореспонденції від 29.08.2025.
Приписами частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Отже, умовами договору №1397 про постачання теплової енергії в гарячій воді для опалення та надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 01.11.2014 визначені порядок та строки оплати послуг, які підлягають застосуванню у спірному випадку.
За п.п. 3.2-3.3 договору споживач здійснює оплату за розрахунковий період шляхом внесення грошових коштів через банківські установи на рахунок виконавця не пізніше 20 (двадцатого) числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата вноситься на підставі платіжного документу (акту-рахунку або платіжної квитанції).
Виконавець надає споживачу платіжний документ до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим шляхом залишення у поштовій скриньці споживача або безпосередньо вручає споживачу або його уповноваженому представнику. У разі неотримання платіжного документа, споживач самостійно або через свого уповноваженого представника отримує платіжний документ у виконавця за адресою, вказаною у пункті 9.5. цього договору. Неотримання споживачем платіжного документа не є підставою для несплати за теплову енергію та послуги з централізованого постачання гарячої води у строк, передбачений пунктом 3.2. цього договору.
Отже, строк оплати послуги з постачання теплової енергії за період січень-березень 2024 року є таким, що настав.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Як встановлено судом, відповідачем частково сплачено заборгованість з оплати теплової енергії в загальній сумі 103198,27грн, з яких сплачено в березні 2024 в сумі 39500,00грн, у червні 2024 року в сумі 32000,00грн, у вересні 2024 року в сумі 30883,03грн та у листопаді 2024 року в сумі 742,24грн.
Як зазначає позивач, частину оплати в загальному розмірі 102191,48грн зараховано в погашення заборгованості, що визнана Судовим наказом Господарського суду Донецької області від 07.03.2024 у справі №905/281/24.
Залишок заборгованості в загальному розмірі 933,79грн зараховано в часткове погашення заборгованості за послуги з постачання теплової в січні 2024 року.
Докази сплати заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 30956,82грн відповідачем не надані.
Розмір заборгованості відповідачем не заперечується та не спростовується.
Отже, позовні вимоги про стягнення боргу за послуги з постачання теплової енергії є правомірними та обґрунтованими. 

Також позивач заявив до стягнення 3% річних у загальному розмірі 1299,62грн, з яких нараховані на борг 6985,02грн за період прострочення з 21.02.2024 по 01.09.2024, на борг 13146,72грн за період прострочення з 21.03.2024 по 06.11.2025 та на борг 11758,87грн за період прострочення з 21.04.2024 по 06.11.2025, а також інфляційні втрати у розмірі 4666,36грн, що нараховані на борг 6985,02грн за період прострочення з березня по серпень 2024 року, на борг 13146,72грн за період прострочення з квітня 2024 року по вересень 2025 року та на борг 11758,87грн за період прострочення з травня 2024 року по вересень 2025 року.
Контррозрахунки 3% річних та інфляційних втрат відсутні.
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних нарахований на борг 11758,87грн, суд встановив, що розрахунок є неправильним, оскільки позивачем невірно визначено початкову дату виникнення прострочення виконання зобов`язань за послуги з постачання теплової енергії за березень 2024 року.
Відповідно до частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Враховуючи, що строк оплати за актом-рахунку №1397 від 31.03.2024 за березень 2024 року настав 22.04.2024 (20.04.2024 - вихідний день), то прострочення зобов`язання виникло з 23.04.2024.
Здійснивши перерахунок 3% річних, нарахований на борг 11758,87грн за належний період з 23.04.2024 по 06.11.2025, суд встановив, що належний розмір 3% річних становить 543,46грн.
Таким чином, загальний належний розмір 3% річних становить 1297,70грн, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що розрахунок є правильним, з огляду на що, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 36920,88грн, з яких 30956,82грн – заборгованість за послугу постачання теплової енергії, 1297,70грн - 3% річних, 4666,36грн - інфляційні втрати.
Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Восточний проект Краматорськ», м.Краматорськ Донецької області про стягнення 36922,80грн, з яких 30956,82грн – основний борг, 1299,62грн - 3% річних, 4666,36грн - інфляційні втрати, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Восточний проект Краматорськ», м.Краматорськ Донецької області (84313, Донецька обл., місто Краматорськ, вул. Академічна, будинок 52, ідентифікаційний код 38355245) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ Донецької області (84320, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, будинок 8-Д, ідентифікаційний код 34657789) заборгованість за послугу постачання теплової енергії у розмірі 30956,82грн, 3% річних у розмірі 1297,70грн, інфляційні втрати у розмірі 4666,36грн та судовий збір у розмірі 2422,27грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Чернова 

Рішення складено та підписано 02.02.2026.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.