РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року 	справа № 580/6270/23 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання Д.О.Сніцар розглянув за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/6270/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська 57, м. Черкаси, 18036, код ЄДРПОУ 40108667) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.
І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
18.07.2023 вх.№29717/23 позивач ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності у не нарахуванні середнього заробітку за весь час затримки розрахунку під час звільнення за період з 03.03.2021 до 20.06.2023 та зобов`язанні нарахувати і виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку під час звільнення за період з 03.03.2021 (день звільнення) до 20.06.2023 (день фактичного розрахунку). Додатково просив стягнути витрати зі сплати судового збору у сумі 1073.60 грн (а.с.25 т.1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області (а.с.13 т.1).
24.07.2023 Черкаський окружний адміністративний суд (суддя Руденко А.В.) прийняв адміністративний позов до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.29 т.1) і 16.02.2024 частково задовольнив позовні вимоги (а.с.57- 61 т.1) у справі №580/6270/23, вирішив: стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська 57, код ЄДРПОУ 40108667) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8 534,34 (вісім тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 34 коп з відрахуванням обов`язкових податків і зборів; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
У справі №580/6270/23 наявні матеріали апеляційного та касаційного перегляду у справі (а.с.64- 207 т.1, а.с.1 т.2), що скерована до суду першої інстанції на новий розгляд.
11.09.2025 Черкаський окружний адміністративний суд (суддя Л.В.Трофімова) прийняв справу до свого провадження.
17.09.2025 вх.№46900/25 Позивач надав нову редакцію адміністративного позову, визначив ціну позову 521946.20 грн і нагадав, що сплачував судовий збір під час звернення до суду у сумі 1073.60 грн, повідомив про статус особи з інвалідністю ІІ групи (відповідно до посвідчення від 06.12.2023), якого не мав на час звернення до суду і судовий збір за вимогою майнового характеру доплатив відповідно до квитанції від 21.10.2025 №36 у сумі 4146 грн (а.с.63 т.2). У позовній заяві в новій редакції позивач просить (а.с.8-26 т.2):
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку під час звільнення за період з 03.03.2021 до 20.06.2023;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку під час звільнення за період з 03.03.2021 (день звільнення) до 20.06.2023 (день фактичного розрахунку) у сумі 521946.20 грн.
У позовній заяві в редакції від 15.09.2025 ОСОБА_1 заявив: мною не подавалися до інших судів заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав, у позовній заяві 14.07.2023 ОСОБА_1 заявив: мною не подавалися до інших судів заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав, проте у справі № 580/4347/21 Позивач зазначав, що одноразова грошова допомога виплачена 16.06.2021, тобто із затримкою на 104 дні, тому є всі підстави для стягнення компенсації за затримку розрахунку під час звільнення. 14 червня 2022 року Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові у справі № 580/4347/21 у мотивувальній частині судового рішення зазначив: позивач звільнений зі служби з 03.03.2021 - граничним строком виплати одноразової грошової допомоги з урахування положень п. 8 розд. VI Порядку №260 було 03.05.2021. Остаточний розрахунок проведений - 16.06.2021, що свідчить про затримку в такому розрахунку - 44 дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку становить 34256,64 грн (778,56 х 44), що належить стягненню з відповідача на користь позивача з відрахуванням усіх обов`язкових платежів. 
Некоректне з точки зору лінгвістики формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід стосовно дослівного розуміння вимог позову як реалізованого способу захисту суперечить завданням судочинства (позиція Верховного Суду у постанові від 2 жовтня 2024 року у справі №372/3733/22).
Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права у цілях, що є протилежними тим, що переслідує позитивне право (постанова Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 381/4598/21).
Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19). Суд враховує, що селище Катеринопіль на Черкащині офіційно перейменовано на селище Калинопіль згідно з постановою Верховної Ради № 3984-IX від 19 вересня 2024 року, що набула чинності 26 вересня 2024 року.
Верховний Суд у справі №440/7433/21 зазначив, що у частині другій статті 45 КАС України наведений перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, який, однак, не є вичерпним, оскільки суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.
У позовній заяві зазначається відповідно до п.11 ч.1 ст.160 КАС України власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
18.07.2023 вх.№29717/23 позивач у заяві (підписаній 14.07.2023), 17.09.2025 вх.№46900/25 у новій редакції адміністративного позову ОСОБА_1 не надав повідомлення відповідно до п.11 ч.5 ст.160 КАС України, не повідомив про звернення до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом у справі №580/4347/21 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення як компенсації та про результати вирішеного спору з тим самим предметом та з тих самих підстав, проте вказав 09.01.2026 вх.№1253/26, що доводи Відповідача були предметом розгляду у справі №580/4347/21 – встановлена наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги та постановлено стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку під час звільнення.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у задоволенні позову у справі № 580/4347/21 було відмовлено. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2022 скасоване рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року та прийнята постанова, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково: стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області ( вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036, ЄДРПОУ: 40108667) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.05.2021 до 16.06.2021 у сумі 34256,64 грн, у іншій частині позову відмовлено (постанова у справі набрала законної сили 14.06.2022 ЄДРСР 104777982). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
15.12.2025 вх.№62287/25 представник Відповідача просила (а.с.149-152 т.2) адміністративний позов у цій справі в редакції від 15.09.2025 у частині нарахування і виплати середнього заробітку за затримку виплати індексації грошового забезпечення за період 07.11.2015 до 31.10.2017 залишити без розгляду, проте суд відмовив, позаяк справа направлена на новий розгляд - Позивач просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку під час звільнення за період з 03.03.2021 до 20.06.2023; у заяві від 15.11.2022 просив з 03.03.2021 по день фактичного розрахунку (а.с.182-183 т.2), у заяві від 11.06.2023 просив з 03.03.2021 по день фактичного розрахунку (а.с.186-188 т.2), будучи обізнаним про висновки у справі № 580/4347/21 за період з 03.05.2021 до 16.06.2021 та часткове задоволення позову.
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА
В обґрунтуванні вимог Позивач підтвердив, що у день звільнення отримав грошове забезпечення за березень 2021 та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 6647.68 грн та вказує, що 11.06.2023 звернувся про нарахування і виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку під час звільнення за період з 03.03.2021 по день фактичного розрахунку, беручи для обчислення середньомісячної заробітної плати останні місяці, що передували звільненню (а.с.21-23; а.с.47-48 т.1). Одноразова грошова допомога під час звільнення була нарахована у зменшеному розмірі з грошового забезпечення без урахування індексації, що мала місячний характер. 20.06.2023 на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №580/10890/21 на картковий рахунок отримав недоплачену частину одноразової грошової допомоги під час звільнення з урахуванням індексації грошового забезпечення у сумі 15008.82 грн (а.с.9 т.2). Про наявні підстави для включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги під час звільнення висновує ВС у постанові від 19.03.2020 у справі №820/5286/17 (а.с.12 т.2). Позивач стверджує: обов`язок повного розрахунку Відповідачем мав бути виконаний 03.03.2021 (а.с.13 т.2); одноразову грошову допомогу виплачено 16.06.2021 через 105 днів після звільнення, індексація грошового забезпечення за період 07.11.2015 до 31.10.2017 виплачена 30.09.2022, недоплачена частина одноразової грошової допомоги під час звільнення з урахуванням індексації на виконання постанови у справі №580/10890/21 виплачена 20.06.202, чим Головне управління Національної поліції в Черкаській області допустило протиправну бездіяльність щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби з поліції (а.с.14 т.2). ВПВС у справі №810/451/17, №821/1083/17 під належними звільненому працівникові сумами розуміє усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення (а.с.15 т.2). 
15.08.2023 вх.№34147/23 у відповіді на відзив Позивач покликається на позицію Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №820/4619/16, 27.04.2020 у справі №812/639/18, від 20.04.2020 у справі №817/1517/17: норми КЗпП України належать застосуванню, коли нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини. Зміни до ст.117 КЗпП України набрали чинності після 19.07.2022, тому нарахування і виплата середнього заробітку за весь час затримки розрахунку під час звільнення за період з 03.03.2021 по день фактичного розрахунку має здійснюватися без обмеження шестимісячним терміном. З позовними заявами звертався неодноразово: 28.07.2021 – справа №580/5464/21, у серпні 2021 – справа №580/6532/21, 08.12.2021 – справа №580/10890/21.
24.10.2025 вх.№53280/25 в обгрунтуванні Позивач стверджує, що у день звільнення виплачено лише 3.1% від належної до виплати суми, розрахунок відповідає висновкам ВС у справі №480/3105/19 щодо стягнення з 04.03.2021 до 18.07.2022 у сумі 378721.16 грн; з 19.07.2022 до 18.01.2023 у межах шести місяців - 143225.04 грн через не проведення з вини власника розрахунку з працівником у відповідні строки. Позивач вважає, що не допустив одночасної зміни підстав і предмету позову, позаяк визначив суму до стягнення і доплатив судовий збір за вимогу майнового характеру на час звернення до суду. Позивач вважає, що Відповідач порушив право на своєчасну оплату праці, на повний розрахунок під час звільнення, соціальні права.
15.12.2025 вх.№62297/25 Позивач надав розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення зі служби в поліції з 04.03.2021 (наступний день після звільнення) до 20.06.2023 та стверджує, що компенсація здійснюється за весь період, у тому числі й після прийняття судового рішення з огляду на висновки ВС у справі №821/1083/17 (а.с.120 т.2). 
09.01.2026 вх.№1253/26 Позивач заперечує доводи представника Відповідача про затягування часу із зверненням про виплату індексації грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги під час звільнення з урахуванням індексації та про стягнення середнього розрахунку під час звільнення, позаяк ВС зазначає у справі №420/11416/23 не обмежує строк звернення після виплати належних сум роботодавцем; доводи Відповідача були предметом розгляду у справі №580/4347/21 – встановлена наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги та постановлено стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку під час звільнення у сумі 34256.64 грн. Виписка Державної казначейської служби України за 11.06.2021 про надходження коштів для забезпечення діяльності не підтверджує (на думку Позивача) факт того, що кошти для виплати одноразової грошової допомоги під час звільнення не надходили до ГУНП раніше, а саме у березі, квітні, травні 2021 року (а.с.264-265 т.2).
13.01.2026 вх.№1764/26 Позивач не погоджується з позицією Відповідача у розрахунку суми, покликаючись на висновки ВС у цій справі № 580/6270/23 (а.с.32-34 т.3).
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
08.08.2023 вх.№32971/23 у відзиві Головне управління Національної поліції в Черкаській області просить залишити адміністративний позов без розгляду (а.с.35-42 т.1): 15.12.2021 позивач звернувся до суду щодо індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017 – у справі №580/10890/21 суд частково задовольнив позов щодо недоплаченої частини одноразової грошової допомоги під час звільнення, врахувавши для її розрахунку індексацію грошового забезпечення та надбавку за службу в умовах режимних обмежень, у задоволенні інших вимог відмовив, проте суд апеляційної інстанції змінив рішення: зобов`язав Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги під час звільнення, врахувавши для її розрахунку індексацію грошового забезпечення. Кошти зараховані на картковий рахунок позивача 20.06.2023 – право на їх отримання у Позивача виникло лише після набрання законної сили рішення у справі №580/10890/21. Верховний Суд 04.12.2019 у справі №825/742/16 де спір щодо невиплачених під час звільнення сум між роботодавцем і працівником виник більш ніж через півтора роки після звільнення, не встановив підстав для застосування ст.117 КЗпП України відсутні. Відповідач просить врахувати, що Позивач звільнений 03.03.2021, проте з позовом про невиплачені під час звільнення суми, а саме індексації грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги з урахуванням індексації грошового забезпечення звернувся до суду лише 15.12.2021, тобто спір між роботодавцем і працівником виник більше ніж через 9 місяців після звільнення за відсутності вини відповідача. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові ВС від 28.11.2022 у справі №380/693/20. Вимоги про стягнення за період з 03.03.2021 до 20.06.2023 є необґрунтованими з огляду на зміни до ст.117 КЗпП України – не більш як за шість місяців, що набрали чинності 19.07.2022 згідно Закону №2352-ІХ; індексація грошового забезпечення та одноразова грошова допомога з урахуванням індексації визначена за результатом вирішення спору у справі №580/10890/21. Представник покликається на висновки ЄСПЛ у справі Меньшакова проти України – компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до ст.117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати, позаяк виникає обов`язок виконати рішення суду.
26.09.2025 вх.№48544/25 представник Відповідача ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву вказує (а.с.30-33 т.2), що позивачем необгрунтовано змінено підстави позову; предмет і підстави позову (а.с.107 т.2), покликається на висновки ВПВС від 08.10.2025 у справі № 489/6074/23 щодо тлумачення ст.117 КЗпП України у редакції, що набрала чинності 19.07.2022 та про відступ від висновків КАС ВС у справі №440/6856/22: обмеження періоду нарахування відшкодування за затримку розрахунку під час звільнення шістьма місяцями, запроваджене до ст.117 КзпП України Законом №2352-ІХ встановлює максимальну межу відповідальності роботодавця. Розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення після 19.07.2022 необхідно брати співмірність заявленої суми з огляду на конкретні обставини справи, необхідно керуватися критеріями ВПВС від 29.06.2019 №761/9584/15-ц (розмір простроченої заборгованості, співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін). ВПВС у постанові у справі №922/2932/19 покликаючись на постанову у справі №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила ВПВС, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати останню правову позицію ВПВС.
15.12.2025 вх.№62286/25 представник Відповідача ОСОБА_2 щодо тверджень Позивача про неотримання в день звільнення індексації ГЗ з 07.11.2015 до 31.10.2017 у сумі 3982.70 грн (справа №580/10890/21; витяг зі списку - а.с.139-140 т.2) наголошує: після отримання 30.09.2022 індексації ГЗ у сумі 3324.54 грн не звертався про нарахування середнього заробітку (а.с.126 т.2). Частка недоплаченої одноразової грошової допомоги під час звільнення 15008.82 грн (а.с.128 т.2). Відповідно до платіжного доручення від 15.06.2021 №2485 зараховано на платіжні картки одноразову грошову допомогу під час звільнення співробітникам за червень 2021 згідно списків у сумі 325857.05 грн, ОСОБА_1 224641.56 грн після утриманих податків і зборів (а.с.132, а.с.135 т.2). Розрахунки Позивача щодо грошової допомоги під час звільнення необгрунтовані у сумі 228062.50 грн замість 224641.56 грн; індексації ГЗ у сумі 3982.70 замість 3324.54 грн необгрунтовані щодо ПДФО і військового збору, що утримуються з виплат (а.с.179 т.2).
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Суд встановив, що відповідно до наказу від 26.02.2021 №91 о/с ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» звільнений 03.03.2021 зі служби в поліції згідно з п.4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) ч.1 ст.77 із встановленням премії за березень у розмірі 39.089%, сплатою компенсації за 08 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2021 році (станом на день звільнення: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років – 25 років 06 місяців 28 днів; вислуги років на пільгових умовах немає); виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ від 17.07.1992 №393 за 25 років 06 місяців 28 днів (а.с.17 т.1). Головне управління Національної поліції в Черкаській області надало довідку від 29.04.2021 №620/29/01-2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.03.2019 до 03.03.2021 з відомостями про нарахування: посадовий оклад, оклад за спеціальне звання, надбавка за вислугу років, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, надбавка за специфічні умови проходження служби, премія; додаткова доплата на період дії карантину, компенсація ПДФО (у тому числі грошове забезпечення за січень 2021 - 21862.03 грн, лютий 2021 – 21748.49 грн, березень 2021 – 1214.80 грн); матеріальна допомога у грудні 2019 – 3100 грн, у вересні 2020 – 7950 грн; компенсація за відпустку у березні 2021 – 4865.30 грн; щомісячна індексація за період з 01.03.2019 до 03.03.2021; сума усього нараховано і утримання ПДФО і військового збору; сума до видачі за період з 01.03.2019 до 03.03.2021 (а.с.18 т.1). Головне управління Національної поліції в Черкаській області надало довідку від 29.04.2021 №621/29/01-2021 про нарахування одноразової грошової допомоги під час звільнення ОСОБА_1 із урахуванням 25 років календарної вислуги; 50% від грошового забезпечення 18245 грн (складові: оклад 3100 грн, за звання – 2200 грн, надбавка за стаж у поліції 50% у сумі 2650 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби 65% - 5167.50 грн, премія 39.089 % – 512.50 грн) у сумі 228062.50 грн (а.с.19 т.1). Згідно з інформацією платіжної інструкції від 19.06.2023 №3586 ОСОБА_1 отримав платіж 15008.82 грн за призначенням 1007020;2800 доплата частини одноразової грошової допомоги під час звільнення за постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 №580/10890/21 (а.с.20, а.с.50 т.1).
Суд встановив, що відповідно до меморіального ордеру від 03.03.2021 №2847524 на рахунок ОСОБА_1 зараховані кошти – розрахунок під час звільнення за березень 2021 року (а.с.104 т.3); від 16.06.2021 №2847524 – розрахунок під час звільнення 224641.56 грн (а.с.105 т.2), 30.09.2022 №2847524 – грошове забезпечення за вересень 2022 – 3324.54 грн (а.с.106 т.3), від 19.06.2023 №3586 – 15008.82 грн недоплачена частина грошової допомоги під час звільнення згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 №580/10890/22 (а.с.107 т.3).
Суд встановив, що у заяві від 24.03.2021 ОСОБА_1 просив Відповідача вжити заходів управлінського характеру щодо виготовлення довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням, до якої внести відомості щодо нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення; довідки про грошове забезпечення за період з 01.03.2019 до 01.04.2021 помісячно з розшифруванням всіх видів нарахувань та утримань; довідки з розшифруванням про нарахування одноразової грошової допомоги під час звільнення згідно наказу від 26.02.2021 №91 о/с (а.с. 228-229 т.2).
15.04.2021 Відповідач листом №79Г/05/29 повідомив про розгляд заяви від 24.03.2021: підстав для надання нової довідки про щомісячні види грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням для нарахування пенсії з урахуванням виплаченої індексації НЕМАЄ та направив довідки про розмір грошового забезпечення з 01.03.2019 до 03.03.2021, довідку про нарахування одноразової грошової допомоги під час звільнення (а.с.229 на звороті -233 т.2).
Суд встановив, що Відповідач листом від 29.04.2021 за вих.№623/29/01-2021 на усний запит ОСОБА_1 направив довідки №620/29/01-2021 про грошове забезпечення за період з 01.01.2019 до 03.03.2021 та №621/29/01-2021 про нарахування одноразової допомоги під час звільнення (а.с.108-110 т.3).
Суд встановив, що у заяві від 14.05.2021 ОСОБА_1 просив перерахувати розмір нарахованої одноразової грошової допомоги під час звільнення шляхом включення суми індексації грошового забезпечення, що зазначена у довідці ГУНП у Черкаській області від 29.04.2021 за вих.№620/29/01-2021 (а.с.235 т.2, а.с.51 т.3).
15.06.2021 Відповідач листом №29/Г-116 повідомив про відсутність підстав для проведення перерахунку розміру нарахованої одноразової грошової допомоги під час звільнення, покликаючись на п.6 розділу VI Порядку №260 (а.с.235 на звороті т.2, а.с.52 т.3).
01.07.2021 у заяві ОСОБА_1 просив перерахувати розмір нарахованої одноразової грошової допомоги під час звільнення шляхом включення суми індексації грошового забезпечення, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, що зазначені у довідці ГУНП у Черкаській області від 29.04.2021 за вих.№620/29/01-2021, а також премії (нарахованої з урахуванням усіх її складових, у тому числі надбавки за службу в умовах режимних обмежень) (а.с.237-238 т.2, а.с.54-55 т.3).
14.07.2021 Відповідач листом №29/Г-147 повідомив про відсутність підстав  проведення перерахунку розміру нарахованої одноразової грошової допомоги під час звільнення, позаяк нарахування та виплата надбавки за службу в умовах режимних обмежень припинена з 16.02.2021 згідно з наказом від 16.02.2021 №76 о/с і на день звільнення не була встановлена (а.с.238 на звороті т.2, а.с.57 т.3).
15.11.2022 у заяві ОСОБА_1 просив нарахувати і виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку під час звільнення за період з 03.03.2021 до дня фактичного розрахунку (а.с.241 на звороті-242 т.2, а.с.61 т.3).
17.11.2021 у заяві ОСОБА_1 просив здійснити нарахування та виплату заборгованості з індексації грошового забезпечення з листопада 2015 до 31.10.2017 та просив надати довідку про розмір індексації грошового забезпечення з листопада 2015 до 31.10.2017 (а.с.239 на звороті -240 т.2, а.с.58 т.3).
09.12.2021 Відповідач листом №29/Г-240 повідомив про те, що виплата індексації грошового забезпечення поліцейським здійснюється, починаючи з листопада 2017 року, тобто підстави для здійснення виплати за період з 01.12.2015 до 31.10.2017 відсутні (а.с.240 на звороті т.2, а.с.59 т.3).
19.12.2022 Відповідач листом №29/Г-297 повідомив про те, здійснити нарахування і виплату середнього заробітку неможливо (а.с. 243 т.2, а.с.63 т.2). 
У рішенні у справі №580/4199/21 ЄДРСР 100245663 (дата набрання законної сили 11.11.2021) зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить: визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, що викладена у листі від 31.05.2021 №3422-3330/Г-03/8-2300/21 у проведенні перерахунку розміру пенсійного забезпечення з урахуванням суми індексації грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням, що зазначені у довідці Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 29.04.2021 №620/29/01-2021; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області перерахувати розмір ОСОБА_1 пенсійного забезпечення з 04.03.2021 шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, суми індексації грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням, що зазначені у довідці Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 29.04.2021 року №620/29/01-2021; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області виплатити ОСОБА_1 частину недоотриманого пенсійного забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку за період з 04.03.2021. Суд встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та з 04.03.2021 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992. Пенсія позивача обчислена із грошового забезпечення у сумі 17925,43грн відповідно до ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, грошового атестату серії №23 та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 16.03.2021 №88. 14.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії та надав довідку ГУ НП в Черкаській області від 29.04.2021 №620/29/01-2021 про нараховані та виплачені йому види грошового забезпечення за період з 01.03.2019 до 03.03.2021, зокрема: включала нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення. Листом №3422-3330/Г-03/8-2300/21 від 31.05.2021 Відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-Х11 не містить положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія - індексації грошового забезпечення. Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок призначеної пенсії з врахуванням у складі грошового забезпечення за 24 місяці перед призначенням пенсії індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду. Суд дійшов висновку, що отримувана позивачем згідно довідки від 29.04.2021 №620/29/01-2021 індексація має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, тому вирішив: визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням суми індексації грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ - 21366538) здійснити з 14.05.2021 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) врахувавши у розрахунок, з якого обчислюється пенсія, суму індексації грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, згідно довідки Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 29.04.2021 №620/29/01-2021, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум (ЄДРСР 100245663). Шостий апеляційний адміністративний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії (ЄДРСР 104139550).
11.06.2023 у заяві ОСОБА_1 просив нарахувати і виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку під час звільнення за період з 03.03.2021 до дня фактичного розрахунку (а.с.244-245 т.2, а.с.65-66 т.3).
13.07.2023 Відповідач листом №29/Г-75 повідомив про те, здійснити нарахування і виплату середнього заробітку неможливо (а.с.246 на звороті т.2, а.с.69 т.2). Суд встановив, що Головне управління Національної поліції в Черкаській області листом у відповідь на заяву від 11.06.2022 відповідно до порушених питань повідомляє: нарахування та виплата грошового забезпечення поліцейських здійснюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260), де не визначено поняття середнього заробітку, здійснити нарахування та виплату середнього заробітку неможливо (а.с.31, а.с.49 т.1). 
08.12.2025 у заяві ОСОБА_1 просив про надання Відповідачем довідки про нараховані та виплачені суми за період з 03.03.2021 по день фактичного розрахунку – 20.06.2023 з розшифруванням усіх видів нарахувань: грошового забезпечення за березень 2021 та компенсації за невикористану відпустку; одноразової грошової допомоги під час звільнення, що нарахована згідно з наказом від 26.02.2021 №91 о/с та виплачена 16.06.2021; індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017, що виплачена 30.09.2022 на виконання постанови у справі №580/10890/21; недоплаченої частини одноразової грошової допомоги під час звільнення з урахуванням індексації грошового забезпечення, що нарахована та виплачена 20.06.2023 на виконання постанови у справі №580/10890/21 (а.с.114 т.3). 
13.01.2026 вх.№1822/26 ОСОБА_1 у заяві до суду зазначив: розгляд адміністративного позову про стягнення заборгованості з індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 до 31.10.2017 та про стягнення невиплаченої частини одноразової грошової допомоги під час звільнення здійснювався у межах справи №580/10890/21, але у різних провадженнях А/855/13152/22 та А/855/24045/22 (а.с.118-119 т.3).
У справі № 580/4347/21 Позивач зазначав, що одноразова грошова допомога виплачена 16.06.2021, тобто із затримкою (на думку Позивача) на 104 дні, тому є всі підстави для стягнення компенсації за затримку розрахунку під час звільнення. Відповідно до наказу Головного управління від 26.02.2021 № 91 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 – начальника Тальнівського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, з 03 березня 2021 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». У наказі зазначено, зокрема, що згідно постанови КМ України від 17.07.1992 № 393 позивачеві належить виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного забезпечення за 25 років, 06 місяців, 28 днів. Відповідні кошти по виплаті одноразової грошової допомоги було перераховано відповідачем платіжним дорученням від 15.06.2021 № 2485 на платіжну картку ОСОБА_1 в АТ Ощадбанк (виплата 16.06.2021 у сумі 224641,56 грн підтверджується витягом із списку для зарахування на платіжні картки в АТ Ощадбанк грошового утримання та заробітної плати під час звільнення співробітників ГУНП в Черкаській області за червень 2021 року). У справі № 580/4347/21 суд першої інстанції висновує: виплата одноразової грошової допомоги здійснена відповідно до пункту 8 Розділу VI Порядку № 260, а тому підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні. Посилання позивача на положення статей 116, 117 КЗпП України та норми Закону України «Про оплату праці» як на підставу для стягнення з ГУНП в Черкаській області середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд вважає помилковим, оскільки порядок та строки виплати грошового забезпечення, зокрема і одноразової грошової допомоги при звільненні регулюється Порядком № 260. 14 червня 2022 року Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові у справі № 580/4347/21 вказав: обов`язок роботодавця провести виплату працівнику всіх належних йому сум під час звільнення, передбачений у статті 117 КЗпП України. Відповідно Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові під час звільнення всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. спеціальним законодавством, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби. Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2020 року у справі №120/2005/19-а, від 30 квітня 2020 року у справі №140/2006/19. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Наведений правовий висновок щодо застосування положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №826/9793/18 та від 23.04.2020 у справі № 810/3573/18. Під час вирішення питання щодо обчислення середньої заробітної плати поліцейських колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.11.2020 у справі № 160/2867/19. У вказаному рішенні акцентується увага на тому, що Порядок № 100 регулює загальні засади обчислення середньоденного заробітку та середньої заробітної плати, в той час як Порядок № 260 встановлює особливості обчислення грошового забезпечення для поліцейських. Як зазначено у згаданій постанові суду касаційної інстанції, з аналізу положень Порядку № 260 випливає, що для розрахунку середньоденного та загального розміру середнього грошового забезпечення працівників поліції потрібно використовувати не робочі, а календарні дні. Одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження у межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Колегія суддів зазначає, що необхідно керуватися саме Порядком № 260, оскільки саме його норми визначають кінцевий термін здійснення виплати одноразової грошової допомоги під час звільнення, а відтак, враховуючи їх спеціальний характер, мають пріоритет над визначеними у ст. 116 КЗпП України загальними строками. Як було встановлено вище, позивач звільнений зі служби з 03.03.2021 - граничним строком виплати одноразової грошової допомоги з урахування положень п. 8 розд. VI Порядку №260 було 03.05.2021. Остаточний розрахунок проведений - 16.06.2021. Як вбачається з довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , грошове забезпечення позивача за січень - лютий 2021 року складає 45935,00 грн, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 778,56 грн. (45935,00 грн./59 день). Кількість днів затримки розрахунку під час звільнення становить 44 календарних днів. З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення по день фактичного розрахунку становить 34256,64 грн (778,56 х 44). Середній заробіток за час затримки розрахунку становить 34256,64 грн (778,56 х 44), що належить стягненню з відповідача на користь позивача з відрахуванням усіх обов`язкових платежів.
У справі № 580/10890/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено, судове рішення від 17.01.22 – скасуване, справа у частині щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ГУНП в Черкаській області щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги під час звільнення з грошового забезпечення без урахування індексації, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії в розмірі 39,089% (при обчисленні суми якої не була врахована надбавка за службу в умовах режимних обмежень) та стягнення з ГУНП в Черкаській області невиплаченої частини одноразової грошової допомоги під час звільнення - направлена для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду. 28 листопада 2022 року у справі № 580/10890/21 суд встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції з 07.11.2015. Згідно довідки розрахунку одноразової грошової допомоги від 29.04.2021 № 621/29/01-2021231 розмір грошової допомоги розрахований з видів грошового забезпечення: посадовий оклад - 3100 грн; оклад за спеціальне звання - 2200 грн; надбавка за стаж служби в поліції (50%) - 2650 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби (65%) – 5167,50 грн; премія (39,089 %) – 5127,50 грн, всього - 18245, 00 грн. Розмір одноразової грошової допомоги під час звільнення склав 228062,50 грн. Позивач просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017; 2) стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017; 3) визнати протиправним дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги під час звільнення з грошового забезпечення без урахування індексації, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії в розмірі 39,089% (при обчисленні суми якої не була врахована надбавка за службу в умовах режимних обмежень); 4) стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену частину одноразової грошової допомоги під час звільнення в сумі 19568 грн 38 коп. За результатом розгляду суд першої інстанції вирішив позов задовольнив частково: визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у збільшеному розмірі; зобов`язав Головне управління Національної поліції в Черкаській області (код ЄДРПОУ 40108667) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги під час звільнення, врахувавши для її розрахунку індексацію грошового забезпечення та надбавку за службу в умовах режимних обмежень; у задоволенні інших позовних вимог відмовив. Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області задоволено частково. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 змінено, виклавши абзац третій резолютивної частини таким чином: «зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області (код ЄДРПОУ 40108667) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, врахувавши для її розрахунку індексацію грошового забезпечення». В іншій частині рішення залишене без змін. 
Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать до задоволення з огляду на таке.
V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII). Відповідно до статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських» Міністерством внутрішніх справ України виданий наказ від 06.04.2016 № 260, яким затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 260). Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Відповідно до пунктів 1, 8 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше. Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Згідно з пунктом 23 розділу І Порядку № 260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. Згідно з частиною 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII).
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до статті 116 «строки розрахунку при звільненні» КЗпПУкраїни під час звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові під час звільнення, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3248-IV від 20.12.2005, № 2352-IX від 01.07.2022).
Відповідно до статті 117 «відповідальність за затримку розрахунку під час звільнення» КЗпП України: у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішений на користь працівника. Якщо спір вирішений на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (стаття 117 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3248-IV від 20.12.2005; текст статті 117 в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022 / https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/322-08/ed20220719#Text / https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/322-08/ed20230615#Text ).
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. ЄСПЛ від 8 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» не вирішував питання щодо необхідності застосування тієї чи іншої норми права національного законодавства та її тлумачення, а констатував, що застосування процесуальних обмежень у справі заявниці значною мірою залежало від тлумачень матеріальних норм Кодексу законів про працю. Звернув увагу на те, що частина друга статті 117 КЗпПУкраїни, що встановлює право на отримання компенсації у випадку постановлення судом рішення щодо суми такої заборгованості та є застосовною у справі заявниці, не передбачає виплати компенсації за період до фактичного розрахунку по заборгованості, на відміну від частини першої статті 117 КЗпП України. Аналізуючи застосування судами статей 116 та 117 КЗпП України, ЄСПЛ у рішенні вказав, що обґрунтуванню, наведеному судами, не вистачає чіткості і ясності, оскільки суди детально не розглянули двояку дію статті 117 КЗпП України. У пункті 58 рішення ЄСПЛ наголосив, що він не є апеляційним судом для оскарження рішень національних судів. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що немає жодних підстав вважати, що ЄСПЛ надав для застосування на національному рівні тлумачення приписів статті 117 КЗпП України всупереч практиці Верховного Суду України (постанова від 15 вересня 2015 року провадження № 21-1765а15). Вказане рішення ЄСПЛ не може розглядатися як підстава для відступу від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 15 вересня 2015 року у справі № 21-1765а15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88952400).
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, що викладені у постановах Верховного Суду. Згідно частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Колегія суддів КАС ВС у справі № 821/569/17 (суд апеляційної інстанції ЄДРСР 67581993 стягнув з управління ДПтС на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги у сумі 33182.24 грн суми відшкодування за час затримки виплати у належному розмірі одноразової грошової допомоги при скороченні штату за період з 31 січня до 23 травня 2017 року) зазначає (ЄДРСР 88986526), що ухвалою від 08 листопада 2018 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 821/1083/17 - для вирішення питання про можливість відступити від правового висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 15 вересня 2015 року у справі № 21-1765а15 - в указаній постанові Верховний Суд України висловив правозастосовний висновок, відповідно до якого непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.
ВПВС у справі № 821/1083/17 ЄДРСР 88952400 (предметом спору в цій справі, як і у справі № 21-1765а15, є стягнення з роботодавця на користь працівника середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку під час звільнення, тобто правовідносини у цих справах є подібними) висновує: умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку під час звільнення, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішений на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпПУкраїни). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення. Натомість, якщо спір вирішений на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику під час звільнення усіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку під час звільнення майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку під час звільнення майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.
Правовідносини щодо відшкодування заробітної плати за час затримки остаточного розрахунку врегульовані нормами Кодексу законів про працю України, Законом України «Про оплату праці» та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку обчислюється згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100). Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 у справі № 560/11111/22 зазначив: «поряд з критеріями зменшення розміру відшкодування, визначеного, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку під час звільнення, звертається також увага на розмір відшкодування, визначити який має орган, який виносить рішення по суті спору (згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України).
У постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід, насамперед, визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин, згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій), і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
КАС ВС у справі № 640/8468/20 зазначає правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 05 серпня 2020 року № 686/20491/18, згідно з якою за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку, як за статтею 117 КЗпП України, так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде неспівмірним з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату (ЄДРСР 132767747).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно із ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 580/1974/23 вважає, що висновки, викладені в раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати від 21.06.2023 у справі № 480/11090/21 про наявність у особи, яка перебувала на службі в ОВС, та якій пенсія призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ, права на включення в довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку її пенсії у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій осіб, сум індексації цього грошового забезпечення, є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні, а відтак вважає за необхідне відступити від таких висновків та сформувати такі висновки: (1) об`єктом здійснення індексації доходів особам, зокрема, які проходили службу в органах внутрішніх справ, пенсія яким призначена згідно із Законом № 2262-XII, є їх дохід у формі пенсії (у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідної соціальної групи населення), а не розмір грошового забезпечення діючого поліцейського за прирівняною посадою до тієї, яку вони обіймали на момент звільнення з відповідних органів; (2) суми індексації грошового забезпечення поліцейських не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та не підлягають зазначенню у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) під час її формування (https://supreme.court.gov.ua/supreme/pro_sud/rishennya_sud_palat/2024_01_30_580_1974_23).
Застосовуючи наведені правові висновки Верховного Суду до спірних відносин, у справі за позовом ОСОБА_1 , колегія суддів КАС ВС у справі № 580/3239/23 дійшла висновку про те, що дії відповідача щодо невключення в довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивачу сум індексації цього грошового забезпечення діючих поліцейських при формуванні такої довідки у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення певній категорії осіб (в цьому випадку - поліцейським), відповідають критеріям, визначеним статтею 19 Конституції України та у статті 2 КАС України, у зв`язку із чим висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права (дата набрання законної сили 08.10.2024 ЄДРСР 122163744).
Відповідно до ч.1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Матеріали справи у контексті забезпечення принципів належного врядування та виконання ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» не містять відомостей про урахування Відповідачем висновків Верховного Суду у справі № 580/1974/23, у справі № 580/3239/23 щодо невключення в довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивачу, сум індексації грошового забезпечення. 
Відповідно до частини 1 першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у постанові у справі № 580/4347/21 зазначала, що у даному випадку необхідно керуватися саме Порядком № 260, оскільки саме його норми визначають кінцевий термін здійснення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, а відтак, враховуючи їх спеціальний характер, мають пріоритет над визначеними у ст. 116 КЗпП України загальними строками.граничним строком виплати одноразової грошової допомоги з урахування положень п. 8 розд. VI Порядку №260 було 03.05.2021. Остаточний розрахунок проведено - 16.06.2021, що свідчить про затримку в такому розрахунку - 44 дні. Вирішуючи питання про стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, суд повинен врахувати принцип співмірності ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Як вбачається з довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , грошове забезпечення позивача за січень - лютий 2021 року складає 45935,00 грн. Середньоденне грошове забезпечення позивача становить 778,56 грн. (45935,00 грн./59 день). Кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 44 календарних днів. З урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку становить 34256,64 грн. (778,56 х 44). Передбачена статтею 117 КЗпП відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Вказаний законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення (ЄДРСР 104777982).
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Переглядаючи справу № 489/6074/23, Велика Палата Верховного Суду, зокрема, нагадала, що у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-323цс19) розтлумачила зміст статті 117 КЗпП та сформулювала висновок про те, що відшкодування, передбачене цією нормою права, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаційний характер, а її заходи спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого (пункти 81, 82 постанови). Велика Палата Верховного Суду сформулювала нові змістові критерії, які суд має враховувати при вирішенні питання про зменшення розміру відшкодування (пункт 91 постанови): розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику під час звільнення всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку під час звільнення майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність імовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку під час звільнення майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок під час звільнення.
Оскільки ОСОБА_1 у вирішеній справі № 580/4347/21 реалізував надане право відновити майнові втрати шляхом притягнення Відповідача до відповідальності у контексті отримання компенсації на підставі ст. 117 КЗпП України у справі № 580/4347/21 (адміністративний позов задоволений частково): стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (40108667) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.05.2021 до 16.06.2021 року в сумі 34256,64 грн. В іншій частині позову відмовити (ЄДРСР 104777982), тому повторне стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі статті 117 КЗпП України лише щодо недоплаченої суми не з вини роботодавця за результатом вирішення спору як частину одноразової грошової допомоги під час звільнення з урахуванням індексації грошового забезпечення у сумі 15008.82 грн (основна була виплачена сума 224641.56 грн після утриманих податків і зборів) призведе до застосування непередбаченої законодавством подвійної відповідальності колишнього роботодавця за одне і теж порушення поза межами різних бюджетних періодів.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Беручи до уваги зміст статті 61 Конституції України (ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення), суд дійшов висновку, що належить брати до урахування, що до Відповідача судом у справі № 580/4347/21 за період з 03.05.2021 до 16.06.2021 (часткове задоволення позову) була застосована відповідальність за несвоєчасний розрахунок з ОСОБА_1 під час звільнення, тому не встановив підстав для повторного притягнення до відповідальності Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо сформованих вимог Позивачем (з безпідставною наполегливістю) щодо визначення початку періоду з 03.03.2021 без урахування принципу res judicata у контексті забезпечення прояву поваги до остаточного рішення суду у справі № 580/4347/21 (одноразова грошова допомога під час звільнення виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження у межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом), що має преюдиційне значення щодо встановлених фактів.
За встановлених судом обставин, перевірених доводів сторін і оцінених доказів підстави для повторного/додаткового стягнення середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення у вигляді частини одноразової грошової допомоги під час звільнення з урахуванням індексації грошового забезпечення у сумі 15008.82 грн із застосуванням повторної відповідальності до Відповідача за наявного рішення у справі №580/4347/21, що набрало законної сили (ЄДРСР 104777982) щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь суми з відрахуванням обов`язкових податків і зборів суд підстав не встановив, зважаючи на тривалість заяв у часі від визнає позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку під час звільнення за період з 03.03.2021 (день звільнення) до 20.06.2023 (день фактичного розрахунку) у сумі 521946.20 грн необгрунтованими, відтак адміністративний позов до задоволення не належить.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати розподілу не належать.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не належать.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.
Копію рішення суду направити сторонам справи:
позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідач: Головне управління Національної поліції в Черкаській області [вул. Смілянська 57, м. Черкаси, 18036, код ЄДРПОУ 40108667].
Рішення суду складене 20.01.2026.

Суддя 	Лариса ТРОФІМОВА