ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

13 січня 2025 року
м. Харків

справа №639/4584/23
провадження № 22-ц/818/894/26

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 23 травня 2025 року у справі №639/4584/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2025 року, постановлене під головуванням судді Рубіжного С.О., -
в с т а н о в и в :
У жовтні 2024 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду від 23 травня 2025 року у справі №639/4548/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 23 травня 2025 року у справі №639/4584/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задоволено. Розстрочено виконання рішення від 23 травня 2025 року у справі №639/4584/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 694,87 грн. та судові витрати в розмірі 6 465,09 грн. грн., які стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» рівними частинами по 6017, 77 грн. 23 числа кожного місяця протягом 9 місяців.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі було досліджено обставини по справі та висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Вказує, що заявниця не надала жодних доказів, які б могли підтвердити обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Адже заявниця посилається на свою несприятливу фінансову ситуацію, при цьому не надає до суду інформацію про її дохід чи матеріальне становище станом на 2025 рік. На думку апелянта заява боржника про відстрочення виконання рішення спрямована виключно на затягування виконання рішення суду. Рострочення чи відстрочення виконання рішення суду лише створить боржнику додаткову можливість ухилитись від своєчасного повернення кредитних коштів, якими вона і так досі користується та не повертає.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву про розстрочення виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини свідчать про перебування відповідачки у скрутному матеріальному становищі, що істотно ускладнює виконання рішення суду, а тому вважає за необхідне для найбільш ефективного виконання рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає обов`язковому виконанню, розстрочити виконання рішення про стягнення з неї на користь банку заборгованість за кредитним, терміном на 9 місяців, які стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» рівними частинами по 6017, 77 грн. 23 числа кожного місяця.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.12.2024 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 23 травня 2025 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18 жовтня 2013 року в розмірі: 38 678,03 грн – за тілом кредиту, 9016,84 грн – за відсотками, а всього 47 694 грн 87 коп. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в розмірі 6 465 грн 09 коп.
Як на підставу вимог про розстрочку виконання вищевказаного рішення суду, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона на даний час має дохід, який не дозволяє виконати постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2025 року, якою позов АТ КБ «Приватбанк» до неї задоволено частково та стянуто з неї на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 18 жовтня 2013 року в розмірі: 47 694,87 грн. та судові витрати в розмірі 6 465,09 грн.. Посилається на складне матеріальне становище, зазначає, що не працює, має на утриманні неповнолітню дитину та її щомісячний дохід становить 1500,00 грн. Місто і якому мешкає відповідач знаходиться біля лінії фронту під постійними обстрілами. У зв`язку з воєнним станом та бойовими діями фінансова ситуація значно погіршилася, важко працевлаштуватись, що робить неможливим своєчасне виконання судового рішення щодо сплати кредиту. В зв`язку з чим просить розстрочити виконання рішення Харківського апеляційного суду від 23.05.2025 на строк 12 місяців з дня ухвали про розстрочку.
Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті129 Конституції Українисудові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями частини першої, третьоїстатті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно достатті 435 ЦПК Україниїх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Згідно з частиною третьоюстатті 33 Закону України «Про виконавче провадження`за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченомуЗаконом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
За частиною четвертою статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
У відповідності до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.
Необхідною умовою для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення є ретельне з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін у справі. Це означає, що суд повинен дослідити та оцінити як доводи, так і заперечення кожної сторони. Зокрема, має бути врахований вплив рішення про розстрочення на права та інтереси позивача, його потенційні наслідки для виконання зобов`язання в повному обсязі та забезпечення належного рівня захисту прав сторін. Водночас, суд повинен оцінити обставини, які обґрунтовують потребу відповідача у розстроченні, такі як фінансовий стан, характер зобов`язань та інші фактори, що можуть впливати на можливість своєчасного виконання судового рішення.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі № 926/4693/23.
Таким чином, суд може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.
Звертаючись до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду ОСОБА_1 зазначила, що матеріальний стан заявниці на даний час не дозволяє їй здійснити оплату всієї суми одразу, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітня донька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том №2 а.с. 91) та з наданих відповідачем довідок вбачається, що на теперішній час вона доходу не має ( том №2 а.с.94-99).
Висновок суду першої інстанції про розстрочення виконання рішення суду відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.
Посилання апелянта на те, що заява боржника про відстрочення виконання рішення спрямована виключно на затягування виконання рішення суду. Рострочення чи відстрочення виконання рішення суду лише створить боржнику додаткову можливість ухилитись від своєчасного повернення кредитних коштів, колегією суддів не приймається, оскільки судом першої інстанції визначений розмір щомісячних платежів. У разі порушення строку внесення таких платежів банк може звернути ці суми до примусового виконання.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:       О.В. Маміна

Судді:         Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова