РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/23814/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення від 23.12.2025 №19570/04-16 про відмову у виплаті допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 ; зобов`язання відповідача виплатити допомогу на поховання померлого ОСОБА_2 ; стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 5000,00 грн, спричинену невиплатою допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 25.12.2025 звільнено позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви у справі №460/23814/25; прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 09.01.2026 задоволено клопотання позивача від 08.01.2026 та витребувано у Пенсійного фонду України електронну пенсійну справу ОСОБА_2 та у Державної казначейської служби України відомості щодо розрахункового обслуговування УПФУ Жовтневому районі м. Луганська - відомості щодо перерахування пенсійних виплат ОСОБА_2 на його особисті поточні рахунки у банківських установах.
Позивач в обґрунтування позову зазначає, що 10.12.2025 подав до пенсійного органу заяву про виплату допомоги на поховання за померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , однак рішенням від 23.12.2025 №19570/04-16 відповідач відмовив у виплаті допомоги на поховання. Вважає, що відповідач безпідставно відмовив у виплаті допомоги на поховання, чим порушив майнові права на отримання відповідної грошової суми, передбаченої законодавством. При цьому, неправомірною бездіяльністю відповідача із невиплати допомоги на поховання позивачу завдано моральну шкоду. Просить позов задовольнити повністю.
Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву вказує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Головному управлінні на обліку не перебував і не перебуває. У свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ Луганської області, яке з 07.04.2014 тимчасово окуповане Російською Федерацією. Звертає увагу суду, що за життя померлий ОСОБА_2 з 01.08.2014 не виявив бажання поновити виплату пенсії на підконтрольній Україні території, із заявою про поновлення виплати пенсії згідно з Порядком №22-1 не звертався, повідомлення про неодержання пенсій від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не надавав, тому пенсійні виплати з 01.08.2014 не нараховувалися та виплата пенсії не здійснювалася. Крім того, у централізованої підсистемі «Призначення та виплата пенсій (ППВП)» електронна пенсійна справа ОСОБА_2 відсутня. Наголошує, що відповідно до статті 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на час смерті. Враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_2 не отримував пенсію в органах Пенсійного фонду України, у пенсійного органу відсутні підстави для виплати допомоги на його поховання. За таких обставин, рішенням від 23.12.2025 № 19570/04-16 правомірно відмовлено у виплаті допомоги на поховання. Крім цього, відсутні відстави для стягнення моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. У задоволенні позову просить відмовити повністю.
До суду надійшла інформація на виконання ухвали від 09.01.2026.
Дослідженням письмових доказів, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 – син померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідачем не заперечується.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ Луганської області, що не заперечується позивачем.
10.12.2025 позивач подав до пенсійного органу заяву про виплату допомоги на поховання за померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 23.12.2025 №19570/04-16 відмовлено у виплаті допомоги на поховання, оскільки за життя пенсіонер з заявою про поновлення виплати пенсії та повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації до органів Пенсійного фонду України не звертався, пенсія за період з 01.08.2014 по 30.11.2025 не нараховувалася та не виплачувалася. На момент смерті ОСОБА_2 не отримував пенсію в органах Пенсійного фонду України, то відсутні підстави для виплати допомоги на його поховання.
Вважаючи протиправним таке рішення, позивач звернувся до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо особа, якій пенсія за віком призначається автоматично (без звернення особи), протягом трьох місяців не повідомила територіальний орган Пенсійного фонду, у тому числі через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про обраний нею спосіб виплати пенсії вважається, що особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовані статтею 52 Закону №1058-IV. Сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Вищевказана норма кореспондується зі статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1999 року №1788-XII, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону №1058-IV до соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.
Згідно зі статтею 53 Закону №1058-IV, у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Звернення за допомогою на поховання регламентовано нормами розділу V Порядку №22-1.
Відповідно до пункту 5.1 розділу V Порядку №22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року №1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за №691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Згідно з пунктом 5.2 розділу V Порядку №22-1, заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 53 Закону №1058-IV розмір допомоги на поховання пенсіонера встановлено на рівні двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Таким чином, отримання ОСОБА_2 пенсії на момент смерті впливає на розмір допомоги на поховання. При цьому, виплачується така допомога на поховання – особам, які здійснили поховання пенсіонера (першочергова умова). 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 23.12.2025 №19570/04-16 відмовлено у виплаті допомоги на поховання, оскільки за життя пенсіонер з заявою про поновлення виплати пенсії та повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації до органів Пенсійного фонду України не звертався, пенсія за період з 01.08.2014 по 30.11.2025 не нараховувалася та не виплачувалася. На момент смерті ОСОБА_2 не отримував пенсію в органах Пенсійного фонду України, то відсутні підстави для виплати допомоги на його поховання.
Відповідно до обставин даної справи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ Луганської області, що сторонами не заперечується.
Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», м. Луганськ входить до переліку населених пунктів, де проводилась антитерористична операція.
А відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», м. Луганськ є тимчасово окупованою територією з 07.04.2014.
Позивачем долучено фотокопію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 № НОМЕР_2 , яке видане 2003 року. У заяві про долучення доказів від 07.01.2026 позивач вказував: «Цей доказ мною не був поданий разом з позовною заявою, оскільки оригінал посвідчення знаходиться у моїх родичів на окупованій території м. Луганська, а технічна можливість отримати електронну копію посвідчення у мене з`явилась лише сьогодні.»
Пунктом 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV визначено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №299 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) та здійснення страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, особам, які тимчасово проживають за межами України, або проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, або виїхали з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України та проживають на підконтрольній Україні території (далі - Порядку №299).
Цей Порядок визначає механізм, зокрема, виплати пенсій, особам які: тимчасово проживають за межами України; проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення тимчасової окупації (далі - тимчасово окуповані Російською Федерацією території України); виїхали з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України та проживають на підконтрольній Україні території.
Пунктом 4 Порядку № 299 встановлено, що пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) та страхові виплати виплачуються через установи уповноважених банків відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596, або за бажанням одержувачів пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат (далі - одержувачі) з числа осіб, які виїхали з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України та проживають на підконтрольній Україні території, - акціонерним товариством «Укрпошта» відповідно до Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги».
Відповідно до пункту 6 Порядку №299 документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою, разом із письмовою заявою особи про продовження виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат, складеною в довільній формі, надсилається рекомендованим поштовим відправленням або поштовим відправленням з оголошеною цінністю територіальному органу Пенсійного фонду України за місцем її перебування на обліку. Заява про продовження виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат разом із сканованою копією документа про посвідчення факту, що фізична особа є живою, яка відповідає оригіналу документа і придатна для сприйняття її змісту (повинна містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), може бути подана через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Відповідно до пункту 10 Порядку №299 особам, які проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України або які виїхали на підконтрольну Україні територію з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат проводиться за умови неодержання пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Головному управлінні на обліку не перебував і не перебуває. У свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ Луганської області, яке з 07.04.2014 тимчасово окуповане Російською Федерацією. За життя померлий ОСОБА_2 з 01.08.2014 не виявив бажання поновити виплату пенсії на підконтрольній Україні території, із заявою про поновлення виплати пенсії згідно з Порядком №22-1 не звертався, повідомлення про неодержання пенсій від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не надавав, тому пенсійні виплати з 01.08.2014 не нараховувалися та виплата пенсії не здійснювалася. Крім того, у централізованої підсистемі «Призначення та виплата пенсій (ППВП)» електронна пенсійна справа ОСОБА_2 відсутня. 
Ухвалою суду від 09.01.2026 було витребувано у Пенсійного фонду України електронну пенсійну справу ОСОБА_2 , а в Державної казначейської служби України відомості щодо розрахункового обслуговування УПФУ Жовтневому районі м. Луганська - відомості щодо перерахування пенсійних виплат ОСОБА_2 на його особисті поточні рахунки у банківських установах.
На виконання вказаної ухвали до суду надійшла відповідна інформація.
Так, відповідно до листа ГУДКСУ у Луганській області від 23.01.2026 №04-15-08/287, в Головному управлінні та в територіальних органах Державної казначейської служби України Луганської області станом на 23.01.2026 відсутні відкриті рахунки на ім`я УПФУ Жовтневому районі м. Луганська.
Згідно з інформацією наданою Пенсійним фондом України листом від 30.01.2026 №2800-030102-7/7509, за даними інформаційних систем Пенсійного фонду України вказана в ухвалі особі перебувала на обліку як одержувач пенсії в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська. Останній місяць нарахування пенсії – липень 2014 року. В інформаційних системах Пенсійного фонду України відсутня електронна пенсійна справа вказаної в ухвалі особи.
В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_2 з серпня 2014 року отримував пенсію в органах Пенсійного фонду України, а також докази того, що він за життя повідомляв пенсійний орган про неодержання пенсії від Російської Федерації.
Разом з тим, вказане не є вирішальним у спірних правовідносинах.
Суд наголошує на тому, що відповідно до вищенаведених норм виплата допомоги на поховання пов`язується лише з фактом поховання пенсіонера і право на отримання вказаної допомоги має саме особа, яка здійснила таке поховання.
Так, позивачем не заперечується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ.
Натомість, позивач відповідно до довідки від 02.12.2024 №5612-5003544493 є внутрішньо переміщеною особою та проживає у м. Рівне.
Суд зауважує, що позивачем не надано доказів того, що саме ним здійснювалось поховання померлого ОСОБА_2 , що у розумінні статті 53 Закону №1058-IV виключає його право на отримання такої допомоги.
З урахуванням викладеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача.
Отже, не підлягають до задоволення, як позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 23.12.2025 №19570/04-16, так і відповідні похідні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити допомогу на поховання померлого ОСОБА_2 , а також про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 5000,00 грн.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки, факт наявності у позивача порушеного права не знайшов підтвердження у ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення від 23.12.2025 №19570/04-16 про відмову у виплаті допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 ; зобов`язання виплатити допомогу на поховання померлого ОСОБА_2 ; стягнення моральної шкоди у сумі 5000,00 грн, – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 05 лютого 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Сєвєродонецький р-н, Луганська обл., 93404, ЄДРПОУ/РНОКПП 21782461) 

Суддя       Н.В. Друзенко