Справа №576/2598/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Усенко Л. М.	
Номер провадження 33/816/284/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бикова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бикова Д.О. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 17.08.2024 року о 22 год. 47 хв. у м. Глухів по вул. Київська, 45, керував автомобілем BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло та сповільнена мова. Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння в Глухівській міській лікарні відмовився. Зазначеними діями порушив п. 2.5 ПДР. За даним фактом відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Биков Д.О., подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2025 року, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вимог поновлення строку на апеляційне оскарження постанови вказував, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував. Також не отримував складений у відношенні нього протокол. Під час ухвалення вищезазначеної постанови не був присутній, оскільки не знав, що у відношення нього складено протокол і що призначено розгляд справи. 
Будь-якої повістки про розгляд справи від суду ОСОБА_1 не отримував, а неодноразові оголошення щодо виклику ОСОБА_1 до суду, які містяться в матеріалах справи не передбачені нормами КУпАП. В застосунок «Дія» ОСОБА_1 з суду першої інстанції також нічого не надходило. 
Про те, що існує така постанова ОСОБА_1 дізнався 22.04.2025 року, коли знайшов у себе в поштовому ящику конверт від відділу поліції №1 (м. Глухів) з листом, в якому було зазначено, що він позбавлений права керування транспортними засобами і що йому необхідно з`явитися до відділу поліції. 
Тому, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на цю постанову, захисник Биков Д.О. вважає, що строк на апеляційне оскарження даного рішення судді, підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин. 

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що з досліджених матеріалів справи та відеозаписів неможливо встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинення його працівниками поліції під час керування, у зв`язку з чим, він не є суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП. 
Апелянт звертав увагу, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Глухівської міської лікарні. 
Зазначав, що факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 на відеозаписах відсутній, в той час як в протоколі зазначено, що особа відмовилась від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також у протоколі зазначено дата і час вчинення адміністративного правопорушення 17.08.2024 22 год 47 хв, а з відеозапису вбачається, що зупинка водія мала місце 17.08.2024 о 22 год 57 хв. Зазначене свідчить про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та недотримання Порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначеного ст. 266 КУпАП. 
Звертав увагу, зокрема, і у наданих до суду 16.01.2026 додаткових поясненнях, що з відеозаписів вбачається, що вони не є безперервними, з їх змісту неможливо встановити хронологію та суть подій, наявна вибірковість відео-файлів. Крім того, відео-файли не відображають усіх обставин виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а також не містять факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, складання направлення на огляд, процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, оголошення його змісту. Таким чином огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог законодавства. 
Зазначав, що ОСОБА_1 повідомив поліцейських, що приймає знеболювальне, оскільки у нього травма ноги, та в період з 16.08.2024 по 08.09.2024 знаходився на амбулаторному лікуванні з пошкодження зв`язок та приймав знеболювальне «Ібупром 400 мг», згідно особливостей застосування якого є здатність впливати на швидкість реакції при керування автотранспортом або іншими механізмами. 
Тому очевидні факти порушень ст. 266 КУпАП та Інструкцій, вказують на відсутність належних, допустимих та достовірних доказів, які поза розумним сумнівом доводять факт наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Вислухавши адвоката Бикова Д.О., який просив поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення та підтримав свою апеляційну скаргу, просив постанову судді суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2025 року була винесена за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Бикова Д.О., копію постанови за результатами розгляду справи вони не отримували. 
Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Бикову Д.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2025, як такий, що пропущений ним з поважних причин.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №113692 від 17.08.2024, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 1);
- відеозаписом з місця зупинки транспортного засобу, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що поліцейськими було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (млява мова, зіниці не реагують на світло, бліде обличчя) та згідно встановленого порядку працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному, однак ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо доводів апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів фактів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинення його працівниками поліції під час керування, то їх також апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, з долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими та складання ними протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодного разу не повідомив їм про те, що він не керував автомобілем та не надавав з цього приводу жодних письмових пояснень і в самому протоколі. Навпаки водій вказував, що він їде додому та дуже поспішає, підходить до транспортного засобу зі сторони місця водія, а також на вимогу поліцейських ним було пред`явлено посвідчення водія, видане на його ім`я. 
Розглядаючи доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи письмового направлення до медичного закладу, суд апеляційної інстанції зазначає, що порядок огляду регулюється статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, згідно з якими правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, вважається закінченим з моменту відмови водія від проходження огляду. Відповідно до п. 8 вищевказаного Порядку № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, що в даному випадку і було зроблено. 
Письмове направлення є документом, що забезпечує проведення дослідження в лікарні, а тому його оформлення є доцільним виключно у разі згоди особи на такий огляд. Оскільки водій відмовився від слідування до медичного закладу, що підтверджується наявними у справі доказами, обов`язок поліцейського щодо фізичного заповнення бланку направлення не виник, а його відсутність не спростовує факту порушення особою вимог п. 2.5 ПДР України та не є свідченням порушення процедури фіксації адміністративного правопорушення.
Доводи апелянта про те, що факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 на відеозаписах відсутній, в той час як в протоколі зазначено, що особа відмовилась від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд не приймає до уваги виходячи з наступного. 
Згідно з вимогами пункту 2.5 ПДР України, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд для визначення стану сп`яніння. Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, на неодноразову пропозицію працівника поліції проїхати до лікарні та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 почав категорично заперечувати стан сп`яніння та своєю поведінкою демонструвати незгоду на поїздку до медичного закладу. Така поведінка водія була розцінена працівниками поліції, як фактична відмова від проходження огляду, що є закінченим складом адміністративного правопорушення, а тому ними було повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП , було роз`яснено його права та обов`язки та запропоновано отримати копію протоколу, однак він відмовився. 
Щодо тверджень апелянта про невідповідність часу зупинки на відеозаписі (22:57) часу вчинення правопорушення, вказаному в протоколі (22:47), то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки незначна розбіжність у часі тривалістю 10 хвилин є технічною похибкою, яка не спростовує самого факту вчинення правопорушення. Така неточність не є істотним порушенням вимог статті 256 КУпАП, оскільки вона не перешкоджає встановленню обставин події, не змінює суть зафіксованого порушення та не порушує право особи на захист, оскільки факт перебування ОСОБА_1 у вказаному місці за обставин, описаних у протоколі, підтверджується сукупністю інших доказів. 
Щодо доводів апелянта про те, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не є повними та безперервними, а з їх змісту неможливо встановити хронологію та суть подій, то їх апеляційний суд вважати обґрунтованими не може, оскільки наданими суду відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу поліцейського проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять відео-файли, які є цілісними та безперервними і повністю відтворюють обставини вчиненого водієм правопорушення. 
Щодо тверджень апелянта, що ОСОБА_1 повідомив поліцейських, що приймає знеболювальне, оскільки у нього травма ноги, та в період з 16.08.2024 по 08.09.2024 знаходився на амбулаторному лікуванні з пошкодження зв`язок та приймав знеболювальне «Ібупром 400 мг», згідно особливостей щодо застосування якого є здатність впливати на швидкість реакції при керування автотранспортом або іншими механізмами, то суд зазначає, що вказана обставина не звільняє водія від обов`язку пройти огляд за законною вимогою поліцейського. Навпаки, згідно з п. 2.9 "б" ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Таким чином, повідомлення водія про вживання таких препаратів лише підтверджувало наявність у поліцейських законних підстав для проведення огляду в медичному закладі. Відмовившись від проходження огляду, ОСОБА_1 власними діями позбавив можливості встановити об`єктивну істину щодо свого стану, зокрема, підтвердити або спростувати вплив лікарських засобів чи наркотичних речовин на організм. 
Суд наголошує, що саме волевиявлення водія на відмову від медичного дослідження унеможливило отримання документального підтвердження його стану, а тому всі подальші посилання на вживання ліків не спростовують факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Бикову Д.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2025 року. 
Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бикова Д.О. на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.