Справа №441/2348/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року          м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:
головуючого судді – Мисько Х.М.,
при секретарі судового засідання Козак Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом адвоката Дунаса Теодозія Михайловича , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору поліцейського відділення поліції №1 ( м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області Бобеляка Валентина Івановича  про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Адвокат Дунас Т.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Городоцького районного суду Львівської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору поліцейського відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області Бобеляка Валентина Івановича , в якому просить: скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5869533 від 05.10.2025 року.
В обґрунтування позову покликається на те, що постановою поліцейського відділення поліції №1 (м. Городок) Львівьского районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області Бобеляка В.М.. серії ЕНА №5869533 від 05.10.2025 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.2.3в ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП.
З вказаної постанови вбачається, що 05.10.2025 року об 11 год. 31 хв. ОСОБА_1 у Львівській області, с. Мшана, вул. Миндик, 19, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП. 
Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною посилаючись на те, що відсутні докази вчинення ним вказаного правопорушення, зазначив, що 05.10.2025 року їхав з дружиною ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом марки «ВАЗ2121» д.н.з. НОМЕР_1 в с. Мшана, Львівської області. Вказує, що його дружина ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи, та побачивши працівників патрульної поліції розхвилювалась,оскільки у неї було відсутнє при собі посвідчення водія. Внаслідок сильного хвилювання у ОСОБА_2 раптово погіршився стан здоров`я та вона припарку вала транспортний засіб та вони з ОСОБА_1 помінялись місцями, тобто він пересів на водійське сидіння. Таким чином, працівниками патрульної поліції помилково складено постанова про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 .Крім того, у ОСОБА_1 не відібрано пояснення, не надано можливості реалізувати право на захист.
Крім того, представник позивача просить поновити строк на оскарження постанови серії ЕНА №5869533 від 05.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Клопотання обґрунтоване тим, що про оскаржувану постанову йому стало відомо лише 30.10.2025 року, коди ознайомлювався з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. Окрім цього, у зв`язку із захворюванням дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 1Б групи, йому необхідно було здійснювати догляд за нею під час лікування. 
Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області справу №441/2348/25 скеровано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.12.2025 року справу №441/2348/25 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Після відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позивач та представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися.
Представник відповідача з клопотаннями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, із повідомленням (викликом) сторін, - до суду не звертався.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Щодо клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення з адміністративним позовом, суд зазначає таке. 
Частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Отже, чинне процесуальне законодавство пов`язує початок відліку строку на оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (окрім справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) не з моменту вручення його позивачу, а з моменту винесення такого рішення.
Як встановлено судом,  ОСОБА_1 був позбавлений можливості оскаржити постанову серії №5869533 від 05.10.2025 року, оскільки довідався про її існування лише 30.10.2026 року, під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи зазначені обставини, суд визнає причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважними, та вважає можливим поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Згідно з ч.1 ч.2 Кодексу адміністративного судочинства України,завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.
Положеннями ч. 1 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які, мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію"(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбаченої ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Згідно зі статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно п.1, п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Натомість згідно з п.2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати,що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Відповідно до п.2.3.в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього рухуводій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.9.ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З матеріалів справи вбачається, що постановою поліцейського відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області Бобеляка В.М.. серії ЕНА №5869533 від 05.10.2025 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.2.3в ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП.
З вказаної постанови вбачається, що 05.10.2025 року об 11 год. 31 хв. ОСОБА_1 у Львівській області, с. Мшана, вул. Миндик, 19, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП. 
Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Не заслуговують на увагу і доводи позивача, що транспортним засобом керувала його дружина, він був пасажиром, а відповідачем не надано з цього приводу доказів ( фото- відео ) того, що саме він був за кермом, однак матеріали справи не містять і доказів, що саме дружина позивача керувала транспортним засобом марки «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_1 , також відсутні медичні документи, які б підтверджували неналежний стан її здоров`я на момент перебування за кермом автомобіля.
Не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і доводи позивача, що працівниками поліції не були роз`яснені йому права, не надано можливість давати пояснення, заявляти клопотання, оскільки з оскаржуваної постанови вбачається, що поліцейським відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області Бобеляком В.М під час розгляду справи ознайомлено ОСОБА_1 із вимогами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується його підписом у постанові серії ЕНА №5869533.
Таким чином, покликання позивача те, що він не порушував Правил дорожнього руху України, не відповідають дійсності, оскільки спростовуються вищезазначеними доказами, які суд визнає належними, допустимими та достовірними.
З огляду на викладене, позивачем порушено вимоги 2.3в) ПДР України, чим вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.
Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченогоч.5 ст.121 КУпАП.
Таким чином, позивачем не надано суду будь яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.
Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510.00 грн. відповідає вимогам чинного законодавства.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог немає, а постанова про накладення стягнення серія ЕНА №5869533 від 05.10.2025 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП, винесена поліцейським відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області Бобеляком В.І. у відповідності до вимог чинного законодавства та відсутні підстави для її скасування.
Відповідно до вимог пункту 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Також відповідно до ч.1ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Згідно зі ст.132КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У випадку відмови у задоволенні позову, витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.2,6,77,241,242 КАС України, суд,-
в и р і ш и в :
у задоволенні адміністративного позову адвоката Дунаса Теодозія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору поліцейського відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області Бобеляка Валентина Івановича  про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 23.01.2026 року 

Учасники справі:

Позивач:
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

Відповідач: 
Головне управління Національної поліції у Львівській області (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3, код ЄДРПОУ:40108833).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору поліцейського відділення поліції №1 ( м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області Бобеляк Валентин Іванович (адреса місцезнаходження: 81500, Львівська область, м. Городок, вул. Гайдамаків, 8) 

Суддя         Мисько Х.М.