Справа № 752/9620/25 
Провадження № 2/752/6057/25

Заочне Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

10 вересня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Нікітенко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку суброгації,-
в с т а н о в и в:
у квітні 2025 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 10 429,15 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.02.2023 року між ТДВ «СК «Віді-Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, що підтверджується страховим полісом CLAU-28410. Предметом Договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Land Rover Range Rover Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 27.09.2023 року у м. Києві на вул. Васильківській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який допустив порушення ПДР України, внаслідок чого скоїв зіткнення із застрахованим транспортним засобом. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.11.2023 року в справі № 757/44271/23-п відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 02.10.2023 року до ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 05.10.2023 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» згідно з Договором страхування, на підставі зазначеної заяви та страхового акта № 16891, виходячи з рахунку від 28.09.2023 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 168 829,15 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6492 від 05.10.2023 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216641507. За вказаним полісом ПрАТ «СК «Еталон» взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Еталон» за шкоду заподіяну майну згідно з полісом становить 160 000,00 грн, а також полісом передбачено франшизу в розмірі 1 600,00 грн. Враховуючи зазначене, ПрАТ «СК «Еталон» зобов`язане здійснити на користь ТДВ «СК «Віді-Страхування» виплату страхового відшкодування за вирахуванням суми франшизи, в розмірі 158 400,00 грн, однак розмір завданої ОСОБА_1 шкоди становить 168 829,15 грн, тобто відповідач повинен сплатити 10 429,15 грн. 10.09.2024 року через застосунок Viber, та додатково 31.10.2024 року представник позивача звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди. Однак, станом на дату написання цієї позовної заяви відповідачем не здійснено відшкодування шкоди. Враховуючи вищевикладене позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 28.04.2025 року відкрито провадження в справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для подачі відзиву (а.с. 77-78).
В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Судова повістка, яка була направлена на адресу реєстрації відповідача, вручена останньому особисто 03.06.2025 року.
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
27.09.2023 року о 09:35 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 136, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Land Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.11.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 49-50).
Транспортний засіб Land Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 (а.с. 25-26) відповідно до договору добровільного страхування транспортних засобів ризиків (страховий поліс CLAU-28410 від 10.02.2023 року) був застрахований ТДВ «СК «Віді-Страхування» (а.с. 10-11).
02.10.2023 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СК «Віді-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування (а.с.44).
04.10.2023 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» склало страховий акт № 16891 згідно з Договором страхування (страховий поліс CLAU-28410 від 10.02.2023 року) на підставі зазначеної заяви, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 168 829,15 грн (а.с. 45).
Відповідно до актів виконаних робіт № ПАсСа-024062 від 26.01.2024 року та № ПАсСА-000873 від 16.01.2025 року ТОВ «Віді-Пауер», загальна вартість ремонтних робіт автомобіля Land Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 168 829,15 грн (а.с. 39-41, 42-43).
Згідно з платіжною інструкцією № 6492 від 05.10.2023 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ «Віді-Пауер» у розмірі 168 829,15 грн (а.с. 46).
На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Skoda, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована СК «Еталон» згідно з полісом серії ЕР № 216641507, яке взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ліміт відповідальності за шкоду майну 160 000,00 грн. Франшиза 1 600,00 грн (а.с. 51).
Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.09.2024 року в справі № 910/19292/23 стягнуто з ПАТ «СК «Еталон» на користь ТОВ «СК «Віді-Страхування» суму страхового відшкодування в розмірі 158 400,00 грн (а.с. 52-56).
Відповідно, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 10 429,15 грн= 168 829,15 грн (вартість відновлювального ремонту) - 158 400,00 грн (стягнута сума страхового відшкодування).
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди).
Положеннями ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Положеннями ст. 5, п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тут і далі - чинного на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, підлягають обов`язковому страхуванню. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування».
Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.
Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності.
Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.
Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема ,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Таким чином, до ТОВ «СК «Віді-Страхування» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993ЦК України в порядку суброгації.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відносини між позивачем та ОСОБА_1 регулюються правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки, при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілій особі, до нього перейшло право вимоги (в порядку суброгації) до завдавача шкоди у деліктному зобов`язані у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем.
У досудовому порядку 10.09.2024 року через застосунок Viber, та додатково 31.10.2024 року представник позивача звернувся до відповідача з вимогою здійснити відшкодування шкоди. Проте добровільно вимоги позивача ОСОБА_1 не задоволені (а.с. 59-67).
З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах законодавства та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений за подачу вказаної позовної заяви судовий збір у сумі 2 422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку суброгації, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» (місцезнаходження: 08131, с. Софіївська Бощагівка Бучанського району Київської області, вул. Велика Кільцева, 60-А, код ЄДРПОУ 35429675) 10 429,15 грн (десять тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень 15 копійок) майнової шкоди в порядку суброгації.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» (місцезнаходження: 08131, с. Софіївська Бощагівка Бучанського району Київської області, вул. Велика Кільцева, 60-А, код ЄДРПОУ 35429675) сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         К.Г. Плахотнюк