УКРАЇНА
 
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/12799/25 
Провадження № 2/361/4913/25 
07.01.2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
07 січня 2026 року        м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді   Червонописького В.С.,
за участю секретаря   Корнійко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:
03 листопада 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.
Позов обґрунтовано тим, що 05 липня 2013 року сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 642 від 05 липня 2013 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 05.07.2013 року.
Від шлюбу подружжя має малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить відповідний запис № 2176, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Зазначає, що не зважаючи на тривалий час перебування у шлюбі, шлюбні відносини між нею та відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, систематичні непорозуміння ведення спільного сімейного бюджету, ведення господарства, що в свою чергу призвело до втрати один до одного взаєморозуміння, терпіння, поступок, натомість принесло у відносини роздратування, втрату довіри, відсутність бажання продовжувати ці відносини. 
У зв`язку з цим, станом на сьогодні шлюбні відносини між подружжям фактично є припиненими, та невідворотність застосування заходів по припиненню спільного проживання набрало актуальності для подружжя. 
Подальше збереження шлюбу є недоречним та таким, що суперечить її інтересам та інтересам дитини. Призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним. 
17 листопада 2025 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
28 листопада 2025 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу за вх. № 56315. Відповідач зазначав, що ознайомлений з позовною заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та не заперечує щодо його розірвання, однак, вважає, що даний шлюб може бути збережений, оскільки між ним та позивачкою все ще існує можливість для примирення, врегулювання конфлікту та збереження сім`ї. Просив суд не поспішати з прийняттям рішення та врахувати його бажання зберегти сім`ю. Також просив призначити справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, оскільки бажає надати усні пояснення.
Крім того, 28 листопада 2025 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про надання строку для примирення за вх. № 56316, із зазначенням, що щиро бажає зберегти сім`ю та усунути непорозуміння, які виникли між ними. У зв`язку з чим просив надати сторонам строк для примирення тривалістю три місяці. Вважав, що такий строк дозволить подружжю врегулювати конфлікт, поновити діалог та спробувати зберегти шлюб.
11 грудня 2025 року через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшли заперечення на клопотання про надання строку для примирення та на відзив щодо розірвання шлюбу за вх. №58828. В даних запереченнях позивач вказувала, що не підтримує вищевказані клопотання та відзив відповідача та вважає їх необгрунтованими.
Акцентувала увагу, що не бачить можливості для примирення, не має наміру відновлювати шлюбні відносини та категорично заперечує проти надання строку для примирення. Вважає, що надання такого строку лише затягне процес і не сприятиме врегулюванню ситуації, оскільки фактичні підстави для існування сім`ї відсутні.
У зв`язку з вищевикладеним, просила суд відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку для примирення. Продовжити розгляд справи про розірвання шлюбу без зупинення провадження та без надання строку для примирення. Ухвалити рішення про розірвання шлюбу відповідно до заявлених нею вимог.
26 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду подав до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін за вх. № 61473. Просив суд призначити розгляд цивільної справи №361/12799/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Повідомити сторони про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку.
Враховуючи позицію позивача, надавши оцінку клопотанню відповідача про перехід до розгляду справи в судове засідання, суд вважає за необхідне відмовити відповідачу у його клопотанні. Жодних обґрунтувань щодо можливості примирення, заходів які вчиняє відповідач, щоб примиритись з позивачкою, або інших обставин, які б могли дати суду підстави вважати, що шлюб може бути збережено суду не надано.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05 липня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 642, про що повторно видано свідоцтво про шлюб 01 листопада 2024 року Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серія НОМЕР_3 .
Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з “ ОСОБА_5 ” на “ ОСОБА_6 ”.
Від спільного подружнього життя у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2176, серія НОМЕР_4 від 12 листопада 2013 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства.
Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
За положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.
Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання.
При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу.
Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.
Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим.
Керуючись ст. ст. 24, 56, 110, 111, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 200, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 липня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 642 – розірвати.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя        В.Червонописький