ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/7969/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Кропивницької митниці
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року (суддя Науменко В.В.) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Кропивницької митниці
про визнання протиправними та скасування рішень, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, зокрема, просить визнати протиправними та скасувати рішення Кропивницької митниці про призупинення митного оформлення продукції від 17.10.2024 № 901020/2024/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901020/2024/000488.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Кропивницької митниці про призупинення митного оформлення продукції за результатами державного контролю продукції від 17.10.2024 № 901020/2024/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA901020/2024/000488 від 25.10.2024. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Також заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також просить стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці витрати на професійну правничу допомогу адвоката при апеляційному розгляді справи в розмірі 2 500,00 грн.
Відповідь на відзив відповідачем не подавалась.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що позивачем на митну територію України було ввезено транспортний засіб Volkswagen Beetle VIN: НОМЕР_1 , для митного оформлення якого подано ЕМД № 24UA901020007862U4 від 17.10.2024.
Кропивницькою митницею 17.10.2024 прийнято рішення про призупинення митного оформлення продукції від 17.10.2024 № 901020/2024/1 у зв`язку з відсутністю документів, передбачених технічними регламентами для такої продукції, про що повідомлено Відділ державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
За результатом проведення позапланової перевірки характеристик продукції прийнято рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів № 001/2024/РМ/001 від 24.10.2024, яким заборонено надання на ринку автомобіля Volkswagen Beetle VIN: НОМЕР_1 (а.с. 25).
Кропивницькою митницею 25.10.2024 прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901020/2024/000488.
Вищеназвані рішення митного органу є предметом оскарження в цій справі.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з посиланням на правові позиції Верховного Суду у справах № 826/10649/17 та № 640/983/19, виходив з того, що в оскаржуваних рішеннях відповідач не конкретизував причини їх прийняття, оспорювані рішення не відповідають критерію обґрунтованості, а тому є протиправними.
Колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги наведені в мотивувальній частині рішення висновки суду першої інстанції не спростовують.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що рішення Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 24.10.2024 № 001/2024/РМ/001 було предметом судового оскарження у справі № 340/8121/24.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року, яке набрало законної сили на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.01.2026, рішення Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.10.2024 № 001/2024/РМ/001 скасовано.
З огляду на те, що підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA901020/2024/000488 від 25.10.2024 стало прийняття Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.10.2024 № 001/2024/РМ/001, яке в подальшому скасовано в судовому порядку і рішення у справі № 340/8121/24 набрало законної сили, сама картка відмови в митному оформленні товару також підлягає скасуванню, а підстави, за яких митний орган дійшов висновку про відсутність документів, передбачених технічними регламентами для продукції – автомобіля Volkswagen Beetle VIN: НОМЕР_1 , не підлягають додатковій перевірці а межах розгляду цієї справи.
Щодо доводів апелянта про необґрунтоване стягнення судом першої інстанції витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Присуджуючи на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн, суд першої інстанції врахував, що відповідно до заяви про розподіл витрат та наданого розрахунку розмір таких витрат складає 10 000 грн. У свою чергу суд, оцінивши обставини цієї справи та надані докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність їх зменшення у двічі.
Апелянт, в свою чергу, не наводить обґрунтованих доводів, що присуджений судом розмір витрат є завищеним та таким, що не відповідає обсягу проведеної адвокатом роботи.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Щодо заяви позивача про стягнення витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 2 500,00 грн, колегія суддів зазначає, що на підтвердження їх понесення заявником надано розрахунок суми гонорару адвоката, квитанцію про сплату коштів та випуску по банківському рахунку. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин 3-7 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони не обмежені волею та розсудом щодо визначення в умовах договору суми гонорару адвоката, натомість така домовленість не є безумовною для суду при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.
Як встановлює закон, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує низку обставин, у тому числі обґрунтованість та пропорційних розміру таких витрат до предмета спору. При цьому суд законом наділений правом зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами за умови, що на цьому наполягає інша сторона, яка, до того ж, має довести їх неспівмірність. Відмова у стягненні таких витрат законом взагалі не передбачена.
В запереченнях на подану заяву відповідач просить відмовити в її задоволенні, що суперечить вищенаведеним нормам процесуального закону.
До того ж суд встановив, що адвокатом окреслено вид робіт – підготовка відзиву на апеляційну скаргу, виконання якої підтверджується матеріалами справи. 
Колегія суддів доходить висновку, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн, які підлягають розподілу на стадії апеляційного розгляду справи, є цілком доведеними та розсудливими, який відповідає виду виконаної адвокатом роботи та є пропорційним до витрат, які присуджені до відшкодування судом першої. 

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Кропивницької митниці залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року в адміністративній справі № 340/7969/24 залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.
Постанова суду набирає законної сили з 10 лютого 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
Повна постанова складена 10 лютого 2026 року. 

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова