ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" січня 2026 р. справа № 300/6137/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Автотранс-ІВ” до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови 

ВСТАНОВИВ:
ТОВ “Автотранс-ІВ” звернулося до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці та просить визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2025/000265 та рішення про коригування митної вартості товарів №UА206020/2025/000030/2 від 31.07.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення статей 49, 53-59 Митного кодексу України, за наявності всіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару (вогнегасники), протиправно здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом, внаслідок чого прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UА206020/2025/000030/2 від 31.07.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2025/000265. Позивач зазначає, що застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості нічим не обґрунтоване, а базується виключно на сумніві щодо заявленої митної вартості товару, а спірне рішення не містить обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що, на думку позивача, є самостійною підставою для його скасування. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 52,53).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечив. Зазначає, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товару, оскільки у поданих до митного оформлення документах виявлено сукупність факторів, які вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей. З огляду на розбіжності в поданих до митного оформлення документах та враховуючи, що позивачем документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, відповідачем було направлено уповноваженій особі декларанта вимогу на надання додаткових документів. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с. 87-91).
Позивачем надано відповідь на відзив, згідно якої представник позивача не погодився з аргументами представника відповідача та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 134-136).
Відповідач правом подати заперечення на відповідь на відзив не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранс-ІВ", зареєстровано як юридичну особу з основним видом економічної діяльності «45.32. Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів» (а.с. 9,10).
04.06.2024 між ТОВ “Автотранс-ІВ” (Покупець) та фірмою Ningbo Ruiming Auto Parts Co., LTD (Продавець) укладено контракт купівлі-продажу №04/06 від 04.06.2024, згідно пунктів 1 і 2 якого продавець поставляє товар, в кількості згідно інвойсу. 
Умови поставки вказуються за кожну окрему партію, у Інвойсі, згідно правил “Інкотермс-2010” (пункт 3 Контракту).
Відповідно до п. 5 Контракту, оплата за поставлений товар повинна проводитись у валюті розрахунку – Долар (USD) на валютний рахунок продавця згідно чинного законодавства України (а.с. 20-23).
На виконання умов договору (контракту) продавцем надано покупцю інвойс від 21.05.2025 №RM042505-021 на товар – вогнегасники, 0,5 кг та 1 кг (Fire Stop 500 ml, Fire Stop 1000 ml) на загальну суму 23425,20 дол. США та загальною вагою нетто 18907,20 кг (а.с. 24). 
Зазначені в прайс-листі та інвойсі товари за переліком були прийняті та оплачені Покупцем згідно платіжних інструкцій в іноземній валюті №54 від 30.06.2025 в сумі 23425,20 дол. США (а.с. 26). 
30.07.2025 позивачем подано до митного органу митну декларацію №25UA206020200010681U7, якою задекларовано для митного оформлення вищенаведені товари, які ввозяться на територію України (а.с. 17,18).
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення:
- рахунок-фактура (інвойс) №RM042505-021 від 21.05.2025;
- коносамент MEDUYS510012 від 03.06.2025;
- автотранспортна накладна №б/н від 24.07.2025;
- сертифікат про походження товару №25С3302АЕ365/00009 від 04.06.2024;
- загальна декларація прибуття №25С3302АЕ365/00009 від 04.06.2024;
- банківський платіжний документ – платіжна інструкція №54 від 30.06.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LSЯ4664511 від 29.07.2025;
- довідка про транспортні витрати №472531 від 24.07.2025;
- документ, що підтверджує вартість страхування AQID54024225QAA1Y58X від 30.05.2025;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) №04/06 від 04.06.2024;
- договір (контракт) про перевезення №02072024 від 02.07.2024;
- інформаційний лист від 21.05.2025;
- висновок №1564-25 від 29.07.2025;
- копія митної декларації країни відправлення №531620250161394644 від 28.05.2025.
Митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено – банківські платіжні документи; - за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; - копію експортної декларації країни відправника; - каталоги, прейскуранти, прас листи виробника товару (а.с.50).
31.07.2025 за результатами розгляду поданої митної декларації №25UA206020200010681U7 від 30.07.2025 Івано-Франківською митницею винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UА206020/2025/000030/2. В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за вартістю визначеною декларантом, у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості товару. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено. Перевірка поданих до митного оформлення документів, в тому числі для підтвердженням митної вартості товарів, здійснювалась візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МКУ). Надані декларантом документи містили розбіжності, а саме вартість перевезення вантажу за межами митної території України не відповідає відомостям зазначеним у рахунках-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана. Згідно п. 2 ст. 52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. З огляду на вищевикладене, існує сумнів достовірності задекларованої митної вартості. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари , методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Відповідно до п.1 ст.64 МКУ у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість буде визначена за резервним методом згідно ст.. 64 МКУ. Джерелом числового значення митної вартості слугувала МД від 02.07.2025 №25UA500080/2025/07504. Визначена митна вартість на рівні 3,80 USD/кг». 
Також, Івано-Франківською митницею винесено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2025/000265.
Не погодившись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012, далі - МК України).
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина 2 статті 52 МК України).
За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених вказаним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається частиною другою статті 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 вказаного Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
Як передбачено частинами 1, 3 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).
Відповідно до частини 1 - 4 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з положеннями статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (стаття 64 МК України).
Отже, обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) Митного кодексу України, в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.
Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Таким чином, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 09.07.2020 в справі №804/5445/17, від 31.03.2020 в справі №809/1858/16, від 15.02.2022 в справі №826/12901/17.
Як зазначено судом вище, частиною 4 статті 54 МК України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.
Суд наголошує, що митний орган може витребувати додаткові документи тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як встановлено судом, митну вартість імпортованих товарів, що вказана декларантом у митній декларації №25UA206020200010681U7 від 30.07.2025, визначено за першим методом.
Для підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів позивач подав разом із вказаними митними деклараціями документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною 2 статті 53 Митного кодексу України: рахунок-фактуру (інвойс) №RM042505-021 від 21.05.2025; коносамент MEDUYS510012 від 03.06.2025; автотранспортну накладну №б/н від 24.07.2025; сертифікат про походження товару №25С3302АЕ365/00009 від 04.06.2024; загальну декларацію прибуття №25С3302АЕ365/00009 від 04.06.2024; банківський платіжний документ – платіжна інструкція №54 від 30.06.2025; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LSЯ4664511 від 29.07.2025; довідку про транспортні витрати №472531 від 24.07.2025; документ, що підтверджує вартість страхування AQID54024225QAA1Y58X від 30.05.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) №04/06 від 04.06.2024; договір (контракт) про перевезення №02072024 від 02.07.2024; інформаційний лист від 21.05.2025; висновок №1564-25 від 29.07.2025; копію митної декларації країни відправлення №531620250161394644 від 28.05.2025.
Суд вважає недоведеними відповідачем сумніви в обґрунтованості визначення декларантом митної вартості товару, виходячи з наступного.
Пунктами 1 і 2 контракту №04/06 визначено, що продавець поставляє товар, в кількості згідно інвойсу. Крім того, відповідно до п. 5 контракту №04/06, оплата за поставлений товар повинна проводитись у валюті розрахунку – Долар (USD) на валютний рахунок продавця згідно чинного законодавства України.
Суд встановив, що предметом контракту №04/06 від 04.06.2024, з урахуванням інвойсу від 21.05.2025, є вогнегасники Fire Stop (500ml) кількістю 13464 шт. по ціні 0,75 USD/шт., на суму 10098,00 USD, вага нетто 7393,98 кг та Fire Stop (1000ml) кількістю 14808 шт. по ціні 0,90 USD/шт., на суму 13327,20 USD, вага нетто 11513,22 кг. У інвойсі від 21.05.2025 на товар зазначено назву товару, вагу, кількість та ціну, що в загальному становить 23425,20 дол. США (а.с. 24).
Зазначені в інвойсі товари за переліком були прийняті та оплачені Покупцем згідно платіжної інструкції в іноземній валюті №54 від 30.06.2025 (а.с. 26).
Суд, дослідивши вказану платіжну інструкцію, вказує, що загальна сума відповідає вартості, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №RM042505-021 від 21.05.2025 (23425,20 дол. США). Кошти оплачено з рахунку ТОВ “Автотранс-ІВ” як покупця на рахунок Ningbo Ruiming Auto Parts Co., LTD як продавця.
Також у вказаному платіжному документі №54 від 30.06.2025 у графі “Призначення платежу” міститься вказівка на контракт №04/06 від 04.06.2024 та інвойс №RM042505-021 від 21.05.2025.
Вказана в митній декларації №25UA206020200010681U7 ціна товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі.
Наведеними документами визначено ідентифікаційні ознаки товару та його ціну.
В оскаржуваному рішенні про коригування вартості товару вказано про те, що вартість перевезення вантажу за межами митної території України не відповідає відомостям зазначеним у рахунках-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг. Водночас представником позивача у відповіді на відзив заперечено наявність таких розбіжностей. 
Судом встановлено, рахунок-фактура №LS-4664511 від 29.07.2025 та довідка про транспортні витрати №472531 від 24.07.2025 містять відомості про вартість наданих послуг ТОВ «Ламан Шипінг» з транспортування товару, зокрема вартість перевезення вантажу за межами митної території України: міжнародне автоперевезення за межами державного кордону в сумі 60000,00 грн. та транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону в сумі 44825,70 грн. Вказані витрати в сукупності складають 104825,70 грн. і складають фактичну вартість транспортування товару. Водночас згідно рахунку-фактури №LS-4664511 від 29.07.2025 ТОВ «Ламан Шипінг» до вартості усіх послуг включено 1255,00 грн. (в т. ч. 1046,00 грн. винагороди та 209,00 грн. ПДВ) експедиторської винагороди, що в сукупності з фактичними транспортними витратами становить 106080,90 грн., тобто суму задекларовану позивачем у митній декларації №25UA206020200010681U7.
Таким чином судом не встановлено розбіжностей в сумах транспортних витрат задекларованих позивачем у митній декларації №25UA206020200010681U7 та рахунку-фактурі №LS-4664511 від 29.07.2025.
При цьому, суд зазначає, що при проведенні митних консультацій у митного органу питань щодо необхідності підтвердження вартості задекларованих транспортних послуг не виникало, відповідні документи не витребовувались (а.с. 124).
Враховуючи встановлені обставини, суд констатує, що такі невідповідності заявлених митної вартості наданим документам не відповідають дійсності та суперечать наданим суду доказам. 
З врахуванням наведеного, суд зазначає, що відповідачем не доведено суду, що заявлена декларантом ціна товарів є невірною і не підтвердженою наданими разом із митною декларацією документами.
Таким чином, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товарів, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, в яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару. При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Суд зауважує, що в процедурах контролю за митною вартістю предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості, а відтак суперечності між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребовування додаткових документів.
Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.
Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 в справі №803/776/17 дійшов висновку, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.
Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що розбіжності, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, відсутні та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Суд зауважує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідачем не наведено підставних даних щодо невідповідності заявленої позивачем у митній декларації ціни товару, або інших складових митної вартості. Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
При цьому, відповідачем не обґрунтовано митну вартість товарів, яка визначена ним у спірному рішенні та визначення ціни з розрахунку за кілограм товару при його придбанні за вартості за одиницю товару.
Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують митну вартість імпортованого товару та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.
Відтак, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UА206020/2025/000030/2 від 31.07.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2025/000265 є протиправними та підлягають скасуванню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Автотранс-ІВ” сплачений судовий збір в розмірі 6056,00 грн (а.с. 7).
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
За змістом частин п`ятої-восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з актом приймання-здавання виконаних робіт перекладацьких послуг від 25.08.2025, рахунку №79 від 25.08.2025, платіжної інструкції від 25.08.2025 №775 позивач сплатив за переклад документів 9000,00 грн. (а.с. 11, 12, 56, 57).
З матеріалів справи вбачається, що витрати на переклад документів безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.
Відтак, зважаючи на складність відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати за послуги перекладача у розмірі 9000,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2025/000265 та рішення про коригування митної вартості товарів №UА206020/2025/000030/2 від 31.07.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці (код ЄДРПОУ 43971364, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранс-ІВ» (код ЄДРПОУ 44323834, вул. Радісна, 10, с. Крихівці, м. Івано-Франківськ, 76493) сплачений судовий збір в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп. та витрати за послуги перекладача у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.