179/102/26
1-кп/179/86/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року       с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026047470000003 від 22.01.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування встановлені фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Так, 22.01.2026 року близько 15:00 год. ОСОБА_3 знаходився поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник кримінальний умисел на порушення недоторканності житла шляхом незаконного проникнення до приміщення літньої кухні та території вказаного вище домоволодіння, у якому проживає та яке перебуває у володінні ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій кримінальний умисел на порушення недоторканності житла, а саме: на незаконне проникнення до території вказаного домоволодіння, а також до розташованої на ній літньої кухні, ОСОБА_3 , в той же день, тобто 22 січня 2026 року о 15 годині 00 хвилин, всупереч волі законного володільця ОСОБА_4 , а так само без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості житла, території та іншого володіння особи, діючи умисно, незаконно, протиправно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що вказане домоволодіння огороджене дерев`яним парканом, що перешкоджає вільному доступу, підійшов до вхідної дерев`яної хвіртки домоволодіння, яка була відчинена, надалі ОСОБА_3 вторгся на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Продовжуючи свою кримінальну діяльність ОСОБА_3 , послідовно, реалізовуючи свій кримінальний умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи – літньої кухні, розташованого за вищевказаною адресою, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, підійшов до не зачинених на замок вхідних дверей літньої кухні, де долаючи перешкоду, шляхом застосування власної фізичної сили, власною рукою натиснув на дверну ручку вищевказаних дверей, внаслідок чого вони відчинилися, після чого зайшов в середину приміщення літньої кухні, з метою відшукання алкогольних напоїв, тобто незаконно проник до іншого володіння ОСОБА_4 , чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи. 
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту додана письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Потерпіла ОСОБА_4 надала письмову заяву, в якій вказує, що ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви обвинуваченого та потерпілої є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
З урахуванням наведеного, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження за результатами вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів досудового розслідування, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин, суд обмежується зазначенням встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Встановлені органом досудового розслідування обставини в даному кримінальному провадженні не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту доведена вина у ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи. 
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання, пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень (ст. 50 КК України).
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, раніше не судимий, не одружений, не працюючий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, групи інвалідності не має. За місцем мешкання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується негативно, як особа, що зловживає спиртними напоями та бешкетує.
Як обставини, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. 
Враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, який не працює, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.162 КК України. 
Однак, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні. 
Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3  визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_3  від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_3  наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи.
Контроль за поведінкою засудженого  ОСОБА_3  покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.
На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя          ОСОБА_1