Справа № 716/2071/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2026 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді – Пухарєвої О.В.,
з участю секретаря судових засідань Кульки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № L11147934. 
Позивач посилається на те, що 01.03.2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № L11147934. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Дінеро» присвоєно номер договору № L11147934 від 01.03.2019, паралельно з номером договору AG3987672, який зазначено в документах на сайті кредитора. Це та інші дані щодо кредитного договору зазначено у «довідці про ідентифікацію» особи позичальника, яка передана разом з іншими документами до ТОВ «ВІН ФІНАНС» на підставі договору про відступлення прав вимоги.
Зазначає, що первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перераховував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти. В свою чергу позичальник не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, що становить 46 579,61 грн, яка складається з: суми заборгованості – 35 591, 00 грн, суми інфляційних втрат 7 782,49 грн, суми 3% річних – 3206,12 грн.
Вказує на те, що 01.07.2019 року між ТОВ « ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії №L1147934 від 01.03.2019, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача ОСОБА_1 . Станом на дату укладення договору № 01072019 від 01.07.2019 року відступлення прав вимоги сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 35 591,00 грн. В період з 01.03.2019 по 24.11.2025, дату подачі позовної заяви, жодних надходжень збоку відповідача на користь позивача не було.
25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС».
Крім цього, зазначає, що товариством були нараховані 3% річних, що становить 3 206,12 грн та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, сума яких становить 7 782,49 грн, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 46 579,61 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою судді від 02.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» подав клопотання, у якому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Будь яких заяв чи клопотань від неї до суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач не подала.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін, при цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 01.03.2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №L1147934. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ « ФК «Дінеро» присвоєно номер договору №L1147934 від 01.03.2019, паралельно з номером договору AG3987672, який зазначено в документах на сайті кредитора.
Відповідно до умов кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів, стандартна процентна ставка 1,30% в день.
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано шляхом використання електронного підпису, одноразовим ідентифікатором. 
Згідно з детальним розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості становить 35 591,00 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 15 000,00 грн, заборгованості по відцотках за користування кредитом в розмірі 20 591,00 грн.
01.07.2019 року між ТОВ « ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії № 1147934, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до Довідки про ідентифікацію вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Наказу №55-к від 25.07.2024 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» вбачається, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС».
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
За частинами 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Договір кредитної лінії №L1147934 від 01.03.2019 підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.
Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно З ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно дост.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Частиною 1ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст.625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, Верховний суд у постанові від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16 прийшов до висновків, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.
Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Окрім того, за період прострочення грошового зобов`язання наявна заборгованість з інфляційних втрат та 3% річних: у сумі 7 782,49 (інфляційне збільшення) + 3 206,12 (3% річних).
Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором № L1147934 від 01.03.2019, яка підлягає стягненню з відповідача складає 46 579,61  грн.
Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову.
Крім того, позивачем ТОВ «ВІН ФІНАНС» понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 гривень, що підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, позивачем разом з позовною заявою по суті спору було подано до суду Договір №36 про надання правової допомоги від 25.04.2024, Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 25.04.2024, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 21.11.2025 року.
Відповідно до п.1 ч.2ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються відповідача у разі задоволення позову, а тому із ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» понесені витрати, на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень.
У відповідності дост.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки в судове засідання, призначене на 12:00 год. 13.01.2026 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 19.01.2026 (в межах строку, встановленого ч. 6 ст.259 ЦПК України, з урахуванням вихідних), то датою ухвалення даного судового рішення є 19.01.2026.
На підставі викладеного , керуючись ст.133,141, 258, 259,265,268,354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (ЄДР 38750239) заборгованість за кредитним договором № L1147934 від 01.03.2019 у розмірі 46 579,61 гривень, яка складається з : суми заборгованості – 35 591, 00 грн, суми інфляційних втрат 7 782,49 грн, суми 3% річних – 3206,12 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень та сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Повне рішення складено 19.01.2026.

Суддя Олена ПУХАРЄВА