г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/6037/25
Номер провадження 2/213/338/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року м. Кривий Ріг 

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Алексєєва О.В., за участі секретаря судового засідання - Шульги В.С., розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №3 в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви.
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що позивач здійснює постачання теплової енергії населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату цих послуг згідно з встановленими тарифами. Відповідач є власником 43/100 частки квартири за вищезазначеною адресою, проте оплату за отримані послуги належним чином не здійснює, у зв`язку з чим виникла заборгованість з постачання теплової енергії за період з 28 вересня 2017 року по 31 серпня 2020 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість, інфляційні втрати та 3% річних, а всього – 35 495,03 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Процесуальні дії у справі.
24 листопада 2025 року позовна заява надійшла до суду.
05 грудня 2025 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.
08 грудня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.
У судове засідання сторони не викликались. Від представника позивача заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі не надійшло. Відповідач відзив не подав.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
Відповідно до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду цієї справи, однак у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Фактичні обставини, встановлені судом. 
Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам).
Відповідач з 23 січня 2006 року є власником 43/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем послуг, що надає позивач, однак зобов`язання з оплати наданих послуг не здійснює.
Сума заборгованості за період з 28 вересня 2017 року по 31 серпня 2020 року становить 22 011,87 грн. Заборгованість розрахована з урахуванням частки власності відповідача.
Внаслідок порушення відповідачем вимог чинного законодавства позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 10 271,42 грн та 3% річних – 3 211,74 грн. 
Правильність нарахування підтверджується відповідними розрахунками. 
Розмір нарахованого боргу відповідачем не спростовано.

Зміст спірних правовідносин.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п.1 ч.3 ст.20 зазначеного Закону).
01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.
Індивідуальний споживач – фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року).
Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 цього Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Висновок суду.
Судом встановлено, що відповідач не виконує належним чином обов`язки з утримання житла, оплату за надані житлово-комунальні послуги не здійснює, своїми неправомірними діями завдає позивачеві збитків.
Оскільки відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження суду не надав, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову, повністю знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії.
Як видно із матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача на свою користь інфляційних втрат та 3% річних, надав розрахунок. Тобто між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України та підлягають стягненню з відповідача.
Оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 13, 76-81, 89, ч.1 ст.141, 263, 265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 за період з 28 вересня 2017 року по 31 серпня 2020 року у розмірі 22 011,87 грн, 3% річних – 3 211,74 грн, інфляційні втрати – 10 271,42 грн, а всього стягнути 35 495 (тридцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн 03 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач – Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ЄДРПОУ 00130850.
Відповідач – ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Дата складення повного судового рішення – 30 січня 2026 року.

Суддя О.В. Алексєєв