ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" січня 2026 р. Справа №914/2538/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Львівської обласної прокуратури №12/1-81вих-25 від 14.11.2025 (вх. суду від 17.11.2025 № 01-05/3345/25) 
на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.11.2025 (повне рішення складено 07.11.2025, суддя Бортник О.Ю.)
у справі № 914/2538/21
за позовом: Керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області, в інтересах держави
до відповідача 1: Львівської міської ради, м. Львів
відповідача 2: Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто», с. Рясне-Руське, Львівська обл.
відповідача 3: Рясне-Руської сільської ради, с. Рясне-Руська, Львівська обл. (закрито провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача 3)
про: визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації права власності, припинення речового права,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
Керівник Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави до Львівської міської ради, Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» та Рясне-Руської сільської ради про:
1) визнання недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 3698 від 19.05.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок»; 
2) визнання недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 4851 від 12.11.2020 «Про передачу у власність ОК «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» земельної ділянки»;
3) скасування державної реєстрації права власності Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» на земельну ділянку за кадастровим 4610136300:06:012:0014, площею 2,747 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2095947046101, номер запису про право власності/довірчої власності: 39264171; 
4) припинення речового права приватної власності Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ - 43897930) на земельну ділянку за кадастровим 4610136300:06:012:0014, площею 2,747 га.
В подальшому, прокурор подав заяву про відмову від позовної вимоги про припинення речового права приватної власності Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» на земельну ділянку.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.04.2025 у справі № 914/2538/21 позовні вимоги задоволено частково: 
- визнано недійсним п. 4 рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 3698 від 19.05.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок» в частині, яка стосується земельної ділянки з кадастровим номером 4610136300:06:012:0014; 
- визнано недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 4851 від 12.11.2020 «Про передачу у власність ОК «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» земельної ділянки»; 
- скасовано державну реєстрацію права власності Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» на земельну ділянку за кадастровим номером 4610136300:06:012:0014, площею 2,747 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2095947046101, номер запису про право власності/довірчої власності: 39264171. 
Прийнято відмову Керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова від позовної вимоги у справі № 914/2538/21, яку викладено у заяві від 03.01.2025. 
Закрито провадження у справі № 914/2538/21 в частині позовної вимоги про припинення речового права – права приватної власності Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» на земельну ділянку за кадастровим номером 4610136300:06:012:0014, площею 2,747 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2095947046101, номер запису про право власності/довірчої власності: 39264171. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.09.2025 повернуто Львівській обласній прокуратурі з Державного бюджету України 113948,31 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 1606 від 26.07.2021.
У зв`язку з частковою відмовою у визнанні недійсним рішення № 3698 та закриттям провадження у справі щодо позовної вимоги про припинення речового права, відповідач 2 просив суд першої інстанції стягнути на його користь з прокуратури 115 482 грн витрат за надання правничої допомоги під час розгляду справи.
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 03.11.2025 заяву Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 914/2538/21 (вхідний номер суду 1936/25 від 06.05.2025 р.) задоволено частково. Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» 6 562,50 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Суд першої інстанції керуючись приписами ст.ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України, врахувавши клопотання прокурора про зменшення, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, слід зменшити до 35 000 грн.
З огляду на часткову відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 3698 від 19.05.2020 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок», відшкодуванню відповідачу 2 за рахунок Львівської обласної прокуратури, структурним підрозділом якої є Франківська окружна прокуратура м. Львова, підлягають 6 562,5 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру згаданих вимог.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з додатковим рішенням, Львівська обласна прокуратура звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.11.2025 у справі № 914/2538/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення з прокуратури витрат на професійну правничу допомогу.
Скаржник вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм процесуального права. Вказує, що відповідачем надано договір про надання правничої допомоги, в якому не зазначено, що саме у справі № 914/2538/21 надається правова допомога.
На думку прокурора, у даній справі поданий до суду договір не надає можливості визначити предмет договору, права і обов`язки сторін, розмір і умови оплати за правничу допомогу.
Поряд з цим у п. 5.2 договору б/н від 08.10.2021 про надання правової допомоги зазначено, що оплата наданої правової допомоги здійснюється протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання виставленого рахунку та/або підписання Акту наданих послуг в готівковому або безготівковому порядку в національній валюті. Акт виконаних робіт підписаний сторонами 29.04.2025.
Однак, як вказує прокурор, відповідач-2 не надав доказів оплати наданої правової допомоги (квитанції, платіжні доручення та інші банківські документи), яка повинна бути здійснена згідно договору в строк до 02.05.2025.
Також апелянт зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що орієнтовний розмір судових витрат становить 3 000 гривень та не надав жодного доказу на підтвердження цієї вимоги.
Крім цього, скаржник вважає, що місцевим господарським судом не обґрунтовано вартість яких саме послуг (складання документів, представництво в суді, консультації, інші послуги) входить у суму 6 562, 50 грн.

Учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової між суддями від 17.11.2025 справу № 914/2538/21 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури №12/1-81вих-25 від 14.11.2025 (вх. суду від 17.11.2025 № 01-05/3345/25) на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.11.2025 у справі № 914/2538/21; постановлено здійснювати розгляд справи № 914/2538/21 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При перегляді додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів керувалась таким.
Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво – це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Згідно із статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).
Як встановлено судом першої інстанцій та підтверджено матеріалами справи, відповідачем-2 на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано копії: договору про надання правової допомоги від 08.10.2021 № б/н, укладеного між ОСББ "Гаражно-будівельний кооператив "Сілвер Авто" (клієнтом) та Адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "А.З. Партнери" (об`єднанням), рахунок №961 від 29.04.2025 на суму 115 482 грн, акт виконаних робіт до рахунку №961 від 29.04.2025 згідно договору про надання правової допомоги від 08.10.2021 № б/н, ордер на надання правничої допомоги (правової) допомоги серії ВС № 1079978 від 11.10.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1301 від 20.02.2008.
Умовами пункту 1.1 договору, Об`єднання зобов`язується надавати Замовнику правову допомогу.
Надання правової допомоги за цим Договором включає в себе надання наступних послуг, зокрема пунктом 2.2.6 представництво інтересів Замовника у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У пункті 3.5 Договору Замовник та Виконавець погодили, що Виконавець вправі призначати конкретного адвоката чи залучати субвиконавців до надання правової допомоги за цим Договором. На виконання умов даного Договору Виконавець за погодженням із Замовником призначає партнерів АО "Адвокатська компанія "А.З. Партнери" – адвоката Зубача Андрія Зеноновича та/або адвоката Шнира Олега Богдановича. Виконавець відповідає перед Замовником за належність надання послуг адвокатами, партнерами (членами) чи субвиконавцями в порядку, передбаченому цим Договором.
Відповідно до пункту 2.4 договору Замовник уповноважує Виконавця (його працівників, партнерів (членів), субвиконавців) виступати від імені та представляти інтереси Замовника в будь яких підприємствах, товариствах, установах, організаціях, органах державної влади чи місцевого самоврядування, правоохоронних органах, судах України з усіма правами. Котрі надані законом потерпілому, позивачеві, відповідачеві та третій особі. В тому числі Замовник уповноважує Виконавця (його працівників, партнерів (членів), субвиконавців) від імені Замовника подавати позови, заяви, скарги, клопотання та інші документи, знайомитися з матеріалами, які стосуються Замовника, отримувати документи, робити витяги, знімати копії, брати участь у засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати будь-які процесуальні дії та документи (в т.ч. рішення, ухвали, вироки та постанови судів), змінювати підставу або предмет позову, збільшувати розмір позовних вимог, відмовлятись від позову, зменшувати розмір позовних вимог, визнавати позов повністю або частково, укладати мирові угоди, надавати рішення, ухвали, накази до виконання, представляти інтереси Замовника з усіма правами сторін при здійсненні виконавчого провадження. З цією метою Замовник надає Виконавцю (його працівникам, партнерам (членам), субвиконавцям) право від імені Замовника підписуватись на документах, подавати документи, сплачувати платежі і вчиняти будь-які інші дії пов`язані з виконанням даного Договору.
Пунктом 5.1 договору встановлено, Замовник сплачує Виконавцю винагороду, розмір якої становить 3 000 гривень за одну Юридичну годину та 1 500 гривень за одну Технічну годину (traveltime).
За змістом пункту 5.2 Договору оплата наданої правової допомоги здійснюється протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання виставленого рахунку та/або підписання Акту наданих послуг в готівковому або безготівковому порядку в національній валюті України.
29.04.2025 сторонами підписано акт виконаних робіт до рахунку № 961 від 29.04.2025, за умовами якого Об`єднання надало Замовнику послуги в об`ємі 53,62 години (юридичних послуг 23 год 20 хв та технічних годин (Travel Time) 30 год 17 хв.) під час розгляду в Господарському суді Львівської області справи №914/2538/21 за позовом Керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області, в інтересах держави до відповідача 1: Львівської міської ради, відповідача 2: Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто», відповідача 3: Рясне-Руської сільської ради про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації права власності, припинення речового права.
Актом передбачено, що вартість наданої правової (правничої) допомоги становить 115 482 гривень.
Відповідно до деталізації рахунку № 961 від 29.04.2025 сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг, за умовами якого бюро надало клієнту послуги: 11.10.2021 – участь в судовому засіданні, 12.10.2021 – ознайомлення з матеріалами справи, 26.10.2021 – вивчення та аналіз позовної заяви і доданих до неї доказів для визначення правової позиції по справі та написання відзиву на позовну заяву, 31.10.2021 – написання відзиву на позовну заяву, підготовка додатків до відзиву для подання його до суду, 01.11.2021 – подання відзиву на позовну заяву в канцелярію суду, 01.11.2021 – участь в судовому засіданні, 22.11.2021 – участь в судовому засіданні, 03.12.2021 – вивчення відповіді прокуратури на відзив, написання заперечення на відповідь на відзив, підготовка листів для надсилання копій учасникам справи, надсилання учасникам справи та суду, 06.12.2021 – участь в судовому засіданні, 21.12.2021 – участь в судовому засіданні, 16.02.2022 – написання додаткового клопотання про зупинення провадження у справі, пошук судових рішень ВП ВС щодо справи справ за позовами прокуратури, 16.02.2022 – участь в судовому засіданні, 30.05.2022 – участь в судовому засіданні, 21.02.2024 – участь в судовому засіданні, 22.04.2024 – участь в судовому засіданні, 14.06.2024 – підготовка та подання в суд клопотання про повернення позовної заяви, 17.06.2024 – участь в судовому засіданні, 04.09.2024 – участь в судовому засіданні, 02.10.2024 – участь в судовому засіданні, 04.11.2024 – участь в судовому засіданні, 26.11.2024 – обговорення обставин справи поза судовим засіданням, 26.11.2024 – участь в судовому засіданні, 16.12.2024 – участь в судовому засіданні, 17.02.2025 – участь в судовому засіданні, 12.03.2025 – участь в судовому засіданні, 07.04.2025 – участь в судовому засіданні, 29.04.2025 – участь в судовому засіданні.
Загальна кількість годин – 23:20 год., загальною вартістю 69 960,00 грн.
До деталізованого рахунку по технічних годинах (Travel Time) сторонами включено такі послуги: 11.10.2021 – дорога в суд та очікування на судове засідання (52 хв.); дорога із суду (30 хв.); 12.10.2021 – дорога в суд для ознайомлення з матеріалами справи (30 хв.); дорога із суду після ознайомлення з матеріалами справи (30 хв.); 01.11.2021 – дорога в суд (30 хв.); очікування на судове засідання (25 хв.); дорога із суду (30 хв.); 22.11.2021 – дорога в суд та очікування на судове засідання (45 хв.); дорога із суду (30 хв.); 06.12.2021 – дорога в суд (30 хв.); дорога із суду (30 хв.); 21.12.2021 – дорога в суд та очікування на судове засідання (45 хв.); дорога із суду (30 хв.); 16.02.2022 – дорога в суд та очікування на судове засідання (01 год. 20 хв.); дорога із суду (30 хв.); 30.05.2022 – дорога в суд та очікування на судове засідання (01 год. 07 хв.); дорога із суду (30 хв.); дорога із суду (20 хв.); 21.02.2024 – дорога в суд та очікування на судове засідання (45 хв.); дорога із суду (30 хв.); 22.04.2024 – дорога в суд та очікування на судове засідання (51 хв.); дорога із суду (30 хв.); 17.06.2024 – дорога в суд та очікування на судове засідання (01 год. 04 хв.); дорога із суду (31 хв.); 04.09.2024 – дорога в суд та очікування на судове засідання (40 хв.); дорога із суду (30 хв.); 02.10.2024 – дорога в суд та очікування на судове засідання (01 год. 05 хв.); дорога із суду (30 хв.); 04.11.2024 – дорога в суд та очікування на судове засідання (01 год. 10 хв.); дорога із суду (30 хв.); 26.11.2024 – дорога в суд та очікування на судове засідання (50 хв.); дорога із суду (30 хв.); 26.12.2024 – дорога в суд та очікування на судове засідання (47 хв.); дорога із суду (30 хв.); 29.01.2025 – дорога в суд та дорога із суду (1 год.); 17.02.2025 – дорога в суд та очікування на судове засідання (1 год.); дорога із суду (30 хв.); 12.03.2025 – дорога в суд та очікування на судове засідання (01 год. 37 хв.); дорога із суду (30 хв.); 07.04.2025 – дорога в суд та очікування на судове засідання (01 год. 03 хв.); дорога із суду (30 хв.); 29.04.2025 – дорога в суд та очікування на судове засідання (01 год. 20 хв.); дорога із суду (30 хв.).
Також включено поштові витрати на надсилання відзиву на позовну заяву учасникам справи 01.11.2021 на 87 грн.
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Колегія суддів наголошує, що надані відповідачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Водночас за приписами частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Колегія суддів наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);
- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15).
Ухвалюючи додаткове рішення у цій справі, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний господарський суд вказав, що з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду відповідачем-2 документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням обсягу наданих послуг.
Тому суд першої інстанції, керуючись приписами ст.ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуючи клопотання прокурора про зменшення судових витрат, обґрунтовано дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, слід зменшити до 35 000 грн.
Щодо доводів апелянта про те, що в договорі про правничу допомогу не вказано, що правова допомога надається саме у цій справі, не вказано номер судової справи, то колегія суддів звертається до висновків, які викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 925/331/20, зокрема, що: "наявність в окремому документі помилки, чи неточності у його оформленні, не є підставою для висновку про відсутність понесення заявником витрат на професійну правничу допомогу адвоката, якщо з матеріалів справи вбачаються обставини фактичного надання такої правової допомоги, адже певні недоліки в заповненні документів носять виключно оціночний характер".
Так, крім договору, відповідачем надано суду першої інстанції також і інші належні, допустимі докази (рахунок, деталізація рахунку, акт приймання-передачі), які в сукупності підтверджують обставини фактичного надання правової допомоги Адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "А.З. Партнери" відповідачу 2. 
Стосовно доводів апелянта про ненадання відповідачем 2 доказів на підтвердження орієнтовного розрахунку судових витрат, зазначеного останнім у відзиві на позовну заяву, то апеляційний суд наголошує, що неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат, а також, що ГПК України не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про намір подати докази понесення судових витрат.
Подібний висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 922/2826/23, від 04.02.2025 у справі № 922/956/24.
Разом з тим, в подальшому, з врахуванням ч. 8 ст. 129 ГПК України, відповідач 2 подав суду першої інстанції докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
Щодо решти доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд зазначає, що Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.03.2019 у справі № 922/445/19 дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
З огляду на наведене, виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, з врахуванням заперечень прокурора на відшкодування витрат на правничу допомогу, апеляційний суд вважає, що суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру та покладення на прокуратуру витрат відповідача-2 на правову допомогу у загальному розмірі 35 000,00 грн.
При цьому, як було встановлено апеляційним судом, прокурор у цій справі звернувся з трьома вимогами немайнового характеру та однією вимогою майнового характеру. В процесі розгляду справи судом першої інстанції, прокурор подав заяву про відмову від позовної вимоги майнового характеру – припинення речового права, яка була задоволена судом.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.09.2025 повернуто Львівській обласній прокуратурі з Державного бюджету України 50% сплаченого судового збору, а саме 113948,31 грн судового збору, сплаченого за платіжним дорученням № 1606 від 26.07.2021.
Як слідує з матеріалів справи, місцевий господарський суд задоволив в повному обсязі дві вимоги немайнового характеру – визнання недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 4851 від 12.11.2020 та скасування державної реєстрації права власності Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Сілвер Авто» на земельну ділянку за кадастровим 4610136300:06:012:0014, площею 2,747 га.
При цьому, позовна вимога про визнання недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 3698 задоволена судом першої інстанції частково, а саме визнано недійсним пункт 4 такого рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, при розподілі судових витрат у цій справі, а саме судового збору, суд попередньої інстанції, з чим погоджується і апеляційний суд, виходив з того що оскаржуване рішення № 3698 містить чотири пункти, тому з огляду на часткове задоволення позовної вимоги немайнового характеру – визнання недійним одного пункту рішення № 3698, відповідачу 2 слід відшкодувати прокурору 567,5 грн, а решта (1 702,5 грн) залишається за прокурором. Крім цього, враховуючи задоволення судом першої інстанції двох вимог немайнового характеру, відповідачу 2 слід також відшкодувати прокурору 4 540 грн. Таким чином, судовий збір, сплачений прокурором за подання позову підлягає відшкодуванню відповідачем 2 в загальному розмірі 5 107,5 грн, як і вказав Господарський суд Львівської області в рішенні від 29.04.2025, ухваленого за результатами розгляду спору по суті.
Беручи до уваги те, що суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість, заявлених відповідачем -2 витрат на правову допомогу у загальному розмірі 35 000,00 грн, з чим погоджується апеляційний суд, однак суд першої інстанції вказав, що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає до стягнення з прокурора на користь відповідача 2 – 6 562,5 грн витрат на правничу допомогу. 
Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника, що місцевим господарським судом не обґрунтовано підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 562,5 грн, так як пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають до стягнення з прокурора на користь відповідача-2 8 750 грн (25%) витрат на професійну правничу допомогу.
Разом з тим, апеляційний суд враховує принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius), який відомий ще із часів римського права та існував у зв`язку з іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Велика Палата Верховного Суду вказала у постанові від 12.06.2021 у справі № 756/11081/20 вказала, що правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно з тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги.
Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги не слугують підставою для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.11.2025 у справі № 914/2538/21 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури №12/1-81вих-25 від 14.11.2025 (вх. суду від 17.11.2025 № 01-05/3345/25) - залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.11.2025 у справі № 914/2538/21- залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець