Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року Справа№640/3109/22 

Донецький окружний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді - Аляб`єва І.Г., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому позивач просить 
стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.07.2021 року по 27.10.2021 року в сумі 47435,81 грн;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо невнесення відомостей до Наказу про звільнення № 183 о/с від 16.07.2021 року щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 45 днів (діб) з врахуванням 06 днів (діб) за 2019 рік та 39 днів (діб) за 2020 рік, а також 14 днів (діб) додаткової відпустки за 2021 рік (як учаснику бойових дій);
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області внести зміни до Наказу про звільнення № 183 о/с від 16.07.2021 року, включивши до виплачених 20 днів (діб) за 2021 рік відомості про невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік - 06 днів (діб) та за 2020 рік - 39 днів (діб), а також 14 днів (діб) додаткової відпустки за 2021 рік (як учаснику бойових дій);
визнати протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не нарахування та невиплати позивачеві грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки у кількості 59 днів (діб);
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області виплатити грошову компенсацію за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік - 06 днів (діб) та за 2020 рік - 39 днів (діб), а також 14 днів (діб) додаткової відпустки за 2021 рік (як учаснику бойових дій), що становить у загальній кількості 59 днів (діб) у сумі 53217, 41 грн;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області в частині не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів "України з метою запобігання поширенню на території "України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 375 від 29.04.2020 за березень - липень 2021 року;
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів "України з метою запобігання поширенню на території" "України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 375 від 29.04.2020 за березень - липень 2021 року.
Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалою від 27.01.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Разом з цим, на виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі - Закон) та визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України - наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).
Пунктами 4-7 Порядку №399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.
На виконання вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX та Порядку №399 на підставі Акту приймання-передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва від 15.01.2025, згідно супровідного листа КОАС від 15.01.2025 №01-19/474/25 до Донецького окружного адміністративного суду передано 4132 судові справи, у тому числі адміністративну справу №640/3109/22.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/3109/22 передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Аляб`єва І.Г.
Ухвалою суду від 25.03.2025 прийнято справу №640/3109/22 до провадження судді Аляб`єва І.Г.
В позовній заяві позивач зазначає про те, що після звільнення з 16.07.2022 зі служби в ГУ Нацполіції в Київській області згідно наказу начальника №183 о/с від 16.07.2022 розрахунок при звільненні було з ним проведено через 71 день, а саме 27.10.2022, чим порушено чинне законодавство щодо строків розрахунку при звільненні та з посиланням на ст. 117 КЗпП України, правову позицію Верховного Суду, постанову Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, у зв`язку з чим просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 47435,81 грн.
У період з березень-липень 2021 року він мав безпосередній контакт з населенням на період дії карантину, що підтверджено його функціональними обов`язками, як заступника начальника ізолятору тимчасового тримання № 2 Головного управління Національної поліції в Київській області, отже відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які внаслідок виконання своїх службових обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» має право на доплату до грошового забезпечення.
Проте відповідачем протиправно відмовлено у виплати доплати до грошового забезпечення, чим порушено його права та законні інтереси.
Крім того, відповідачем при його звільненні не виплачено йому грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за минулі роки, що передували року звільненню, а саме щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік - 06 днів (діб) та за 2020 рік - 39 днів (діб), а також 14 днів (діб) додаткової відпустки за 2021 рік (як учаснику бойових дій), що має своїм наслідком порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. 
Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначив, що вихідна допомога при звільненні була нарахована позивачу в сумі 47435,81 грн та виплачена 27.10.2021. Зауважує, що відповідно до п. 8 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Відповідач вважає, що посилання позивача на норми трудового законодавства є необгрунтованими, оскільки за загальним правилом пріоритетними є норми саме спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.
Вказує, що відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена.
Щодо позовних вимог про нарахування та виплату додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів "України з метою запобігання поширенню на території "України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 375 від 29.04.2020 зазначає, що відповідач не має заборгованості перед позивачем по виплаті доплат до грошового забезпечення за службу в особливих умовах на період карантину. 
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ Національної поліції у Київській області від 16.07.2021 №183о/с ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника ізолятору тимчасового тримання № 2 Головного управління Національної поліції в Київській області за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Листом ГУ Національної поліції у Київській області від 11.10.2021р. вих. № 29/П - 52аз відповідач повідомив, що підстав для виплати ОСОБА_1 компенсації за всі дні невикористаної відпустки за період з 2018 року по день звільнення - 16.07.2021р. у відповідача не має, заборгованість з виплати такої компенсації також відсутня.
Згідно з довідкою Відповідача від 08.10.2021 вих. № 100аз/109/12 невикористана ОСОБА_1 частина щорічної чергової відпустки за 2019 рік складає 06 діб; за 2020 рік - 39 діб; за 2021 рік - 20 діб.
Листом від 06.01.2022р. вих. № 29/П - Іаз (у відповідь на адвокатський запит) відповідач повідомив, що підстав для виплати ОСОБА_1 компенсації за всі дні невикористаної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за період з 01.01.2021 по день звільнення - 16.07.2021р. у відповідача не має, заборгованість з виплати такої компенсації також відсутня, оскільки ОСОБА_1 своєю пільгою на отримання додаткової відпустки не скористався
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби в поліції) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
З аналізу наведених норм вбачається, що умовами застосування ч. 1 ст. 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум.
Таким чином, при відсутності спору про розмір виплачуваних при звільненні сум, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Водночас у даній справі спірним питанням є своєчасність виплати відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч. 2 ст. 94 Закону № 580).
На виконання зазначеної бланкетної норми наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок № 260).
Пунктом 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 визначено, що видатки, пов`язані з набранням чинності цим наказом, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті на утримання Національної поліції (крім поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.
Ззгідно з наказом Міністерства внутрішніх справ № 539 від 17.07.2020 Порядок № 260 доповнено новим розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби».
Відповідно до п. 2 р. VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
За змістом п. 7 р. VI Порядку № 260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.
Згідно з п. 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.
Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262).
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2262 особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (ч. 4 ст. 9 Закону № 2262).
Норми, аналогічні тим, які зазначені у частині другій статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», містяться також і в п. 10 Порядку № 393.
В контексті викладених норм, суд вважає необхідним звернути увагу, що положення статей 116, 117 КЗпП України - загального для цих правовідносин закону - інакші за змістом, але це не дає підстав вважати, що вони мають пріоритетне застосування чи взагалі підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.
У свою чергу, отримання одноразової грошової допомоги при звільненні (та умови, за яких це право може бути реалізоване) передбачене законами № 580, № 2262 і конкретизоване у виданих на їх підставі підзаконних нормативних актах, одним з яких є Порядок № 260, норми яких мають сприяти реалізації приписів зазначених законів. Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції є одним із аспектів проходження публічної служби в Національній поліції України і норми законів та підзаконних актів, які регулюють цей сегмент питань, є спеціальні для цих правовідносин.
Як уже було зазначено судом, відповідно до наказу ГУНП в Київській області від 16.07.20201 № 183 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції.
Одноразова грошова допомога при звільненні була виплачена позивачу 27.10.2021.
Як вбачається з листа ГУНП в Київській області одноразова грошова допомога при звільненні була виплачена позивачеві після надходження коштів від розпорядника бюджетних коштів вищого рівня (Національної поліції України).
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ГУНП в Київській області виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з дотриманням строків, визначених п. 8 розділу VI Порядку № 260, а тому підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати вказаної допомоги відсутні.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.11.2020 у справі №160/19343/21, від 25.11.2020 у справі №160/20449/21 та від 24.11.2022 у справі №160/19343/21.
При цьому, суд при вирішенні даної справи не приймає до уваги посилання позивача на висновки Верховного Суду щодо застосування положень статей 116 та 117 КЗпП України, викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 440/4332/18, від 13.02.2020 у справі № 809/698/16, від 06.03.2020 у справі № 1240/2162/18, від 27.04.2020 у справі № 812/639/18, оскільки постанови Верховного Суду у цій категорії спорів, на які посилається позивач, ухвалені за інакшого нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, які, виникли до 21.08.2020, тобто, до дати набрання чинності наказу № 539.
До набрання чинності змін, внесених цим наказом, Порядок № 260 не містив положень, які регулювали, зокрема, строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції (тобто розділу VІ не було). Тож при вирішення спорів, які виникали у зв`язку із затримкою виплати цих коштів, адміністративні суди застосовували положення трудового законодавства.
Водночас, спірні правовідносини в цій справі пов`язуються зі звільненням позивача зі служби в поліції, яке відбулося 16.07.2021. Тобто, на дату виникнення цього спору нормативне регулювання цих відносин змінилося.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 23.11.2022 у справі № 160/20449/21, від 15.02.2023 у справі № 160/19339/21.
Виходячи з наведеного позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про нарахування та виплату додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів "України з метою запобігання поширенню на території "України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 375 від 29.04.2020 суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №342 «Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі-Постанова №342) установлено, що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема: поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.
Згідно з пунктом 2 Постанови №342 визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни»(далі Постанова № 375) установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.
За приписами п.п. 2-5 вказаної Постанови встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.
Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.
Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї Постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2020 № 485«Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок).
У пункті 1 Порядку вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема:здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками(далі - бюджетні кошти).
Згідно з пунктом 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).
Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
На виконання пункту 4 Постанови № 375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03.06.2020 №431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину, яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).
З метою реалізації Постанови №375 та Наказу №431 головою Національної поліції України видано доручення від 25.06.2020 №7789/01/29-2020 «Про організацію заходів, спрямованих на забезпечення встановлення додаткової доплати поліцейським, визначеної постановок) Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375» (далі - Доручення).
Підпунктом 2 п. 1 Доручення визначено, що керівникам підпорядкованих підрозділів необхідно забезпечити формування даних (погоджених із відповідним заступником, керівника органу поліції з напрямком службової діяльності) щодо виконання підлеглими поліцейськими службових обов`язків на період дії карантину, без урахування періоду протягом якого поліцейський перебував у відпустці, на навчанні, лікарняному (самоізоляції), був відсторонений від виконання службових обов`язків.
Персональний перелік працівників, яким установлюється доплата, визначається керівником відповідного органу поліції.
Поліцейським, які не залучались до виконання завдань по забезпеченню охорони публічної (громадської) безпеки і порядку на прилеглій території до об`єктів госпіталізації осіб, хворих на COVID-19, обсервації (ізоляції), контролю за дотриманням режиму обсервації (ізоляції), самоізоляції, посилення патрулювання громадських місць, вжиття інших заходів, спрямованих на запобігання поширенню па території: України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не встановлюється додаткова доплата.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для отримання доплати є сукупність умов, а саме: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує; життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Таким чином вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.
З метою проведення виплати додаткової доплати поліцейським за час періоду дії карантину, щомісяця розрахунок потреби в коштах надається до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції України в Київській області для належного фінансування.
Суд зазначає, що додаткові доплати до грошового забезпечення у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину не є постійними доплатами, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 виплата вказаних доплат установлена на період дії карантину та виплачується лише у разі, якщо робота поліцейського забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян під час дії карантину.
Отже посилання позивача на виконання функціональні обов`язки за посадою, не містять належних, допустимих та достатніх доказів відповідності роботи позивача критеріям, встановленим зазначеними вище нормативно-правовими актами критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням.
В Листі Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.05.2022 №636/109/29/1-22 зокрема зазначено, що інформація за березень 2021 року формування даних для встановлення додатковї доплати на період дії карантину установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та протягом 30 днів з дня його відміни поліцейським, які забезпечують правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населення пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах серед яких значилося прізвище ОСОБА_1 подавалася до головного управління для узагальнення та визначення потреби в коштах.
За період з квітня 2021 року по липень 2021 року в інформації для формування даних для встановлення додатковї доплати прізвище ОСОБА_1 відсутнє.
Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині нарахування та виплату додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів "України з метою запобігання поширенню на території "України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 375 від 29.04.2020 підлягають задоволенню лише за березень 2021 року.
Щодо нарахування та виплати компенсації за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік - 06 днів (діб) та за 2020 рік - 39 днів (діб), а також 14 днів (діб) додаткової відпустки за 2021 рік (як учаснику бойових дій) суд зазначає наступне.
Законом України "Про відпустки" від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) визначені державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
Згідно зі статтею 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина 1 статті 24 Закону № 504/96-ВР).
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.
Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).
Згідно з частинами 1, 2 статті 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Частинами 1-4 статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
Відповідно до частин 8-11 статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Частинами 1, 2 статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за №669/28799, (далі - Порядок №260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).
Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами 7, 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону № 580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин 8, 11 статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Аналіз вказаних норм свідчить, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 року № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.
Як зазначалось вище, відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 19.01.2021 року по справі № 160/10875/19, яка відступила від попередніх висновків Верховного Суду щодо питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським.
Судом встановлено, що позивач при звільненні з органів Національної поліції не використав щорічну чергову відпустку за 2019 рік - 06 днів (діб) та за 2020 рік - 39 днів (діб).
Доказів нарахування і виплати позивачу такої компенсації невикористаної чергової відпустки за 2019 рік - 06 днів (діб) та за 2020 рік - 39 днів (діб) в повному обсязі матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, суд вважає наявною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2019 рік - 06 днів (діб) та за 2020 рік - 39 днів (діб) повному обсязі.
Щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової соціальної відпустки як учаснику бойових дій, суд зазначає наступне.
Верховний Суд у постановах від 14.04.2021 року у справі № 620/1487/20 і від 29.04.2021 року у справі № 200/602/20-а, від 11.11.2021 у справі № 200/1175/20-а дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону № 504/96-ВР та ст. 12 Закону № 3551-ХІІ.
Положення Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористану ним у 2021 році додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.
При цьому суд відмічає, що позовні вимоги у наведеній частині підлягають до задоволення саме шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а не шляхом стягнення сум грошової компенсації, оскільки, як вже було вказано вище така грошова компенсація позивачу не нараховувалась взагалі.
Водночас, суд при вирішенні спору по суті відхиляє посилання відповідача на те, що обов`язковою передумовою для виплати поліцейському грошової компенсації за невикористану відпустку є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення мотивуючи це наступним.
Як вже було вказано судом вище, пунктом 8 розділу III Порядку №260, серед іншого визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 №1235, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за №1668/29798 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок №1235), який розроблено відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими.
Згідно із пунктом 10 розділу III Порядку №1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.
Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.
Аналізуючи наведені положення суд вказує, що пункт 10 розділу III Порядку №1235 регламентує виключно те, що у наказі про звільнення зазначається про необхідність виплати грошову компенсацію за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення.
Тобто, Порядок №1235 не передбачає зазначення у наказі про звільнення невикористаних днів щорічної основної відпустки поліцейського за період, що передував року його звільнення із органів поліції, однак наведене, з урахуванням вищевказаної позиції суду, не може позбавляти права поліцейського на таку грошову компенсацію.
Отже, доводи відповідача в цій частині не можуть бути покладені в основу рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Позивач звільнений від сплати судового збору, а матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів понесення відповідачем судових витрат, що, у свою чергу зумовлює відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат в межах даної адміністративної справи.
Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 80, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Національної поліції в Київській області (ЄДРПОУ: 40108616 вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки у кількості 59 днів (діб).
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області (ЄДРПОУ: 40108616 вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суму грошової компенсації за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2019 рік - 06 днів (діб) та за 2020 рік - 39 днів (діб), а також 14 днів (діб) та додаткову відпустку за 2021 рік, як учаснику бойових дій.
Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів "України з метою запобігання поширенню на території "України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 375 від 29.04.2020 за березень 2021 року.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області (ЄДРПОУ: 40108616 вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601) нарахувати та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) додаткової доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів "України з метою запобігання поширенню на території "України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 375 від 29.04.2020 за березень 2021 року.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2026 року. 

Суддя І.Г. Аляб`єв