Справа № 420/36260/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту від 09.09.2025 року, щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності за поранення пов`язане із захистом України та в не переданні документів до уповноваженої Комісії Міністерства оборони України, відповідно до з пп. 7, п. 2, ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - протиправною;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності за поранення пов`язане із захистом України від 09.09.2025 року та передати на подальший розгляд для винесення рішення до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відповідно до з пп. 7, п. 2, ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення вимог Порядку №975 допущено протиправну бездіяльність, яка полягає в ненаданні відповідної відповіді по розгляду його рапорту про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі ступенем втрати працездатності в розмірі 60 відсотків від отриманого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, та встановлення інвалідності тим самим позбавив його права на отримання одноразової грошової допомоги.
Ухвалою судді від 29.10.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги не визнає, та вказує, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.11.2025 №4436 «Про призначення службової перевірки обставин, викладених у позовній заяві, що надійшла на адресу Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/36260/25 від ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії» призначено службову перевірку з метою з`ясування обставин порушення військової дисципліни та доцільності призначення службового розслідування. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.12.2025 №3065 «Про результати службової перевірки - обставин, викладених у позовній заяві, що надійшла на адресу Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/36260/25 від ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії», прийнято наступні рішення: Відповідно до пункту 3: Вважати таким, що не знайшов підтвердження факт реєстрації у нетаємному діловодстві військової частини НОМЕР_1 звернення матроса ОСОБА_1 , а саме рапорту від 30.11.2023, щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності за поранення пов`язане із захистом України;
Відповідно пункту 4: Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 та начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , у термін до 20.12.2025 надати відповідь ОСОБА_1 за результатами розгляду його рапорту від 21.09.2025 за вхідним №2362/2/181, щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності за поранення пов`язане із захистом України;
Відповідно до пункту 5: Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , в установленому законодавством порядку звернутись до ОСОБА_1 , з метою надання належним чином нотаріально засвідчених копій документів підтверджуючих право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності за поранення пов`язане із захистом України. Військовою частиною НОМЕР_1 рапорт позивача від 21.09.2025 розглянуто в межах чинного законодавства, листом від 18.12.2025 вих. №182/2/3048 надано відповідь та направлено засобами поштового зв`язку. Позовна заява задоволенню не підлягає, так як являється необґрунтованою та такою, що суперечить чинному законодавству.
Позивач надав до суду відповідь на відзив.
Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 06.04.2023 №1395, ОСОБА_1 02.02.2023 отримав поранення (мінно-вибухову травму) під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщинита територільної цілосності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил рф на території Донецької області
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №1324 серії 12ААГ №837458 ОСОБА_1 29.11.2023 року встановлена третя група інвалідності.
Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №121040 від 29.11.2023 позивачу визначено 60 % ступеня втрати працездатності.
30.11.2023 позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з установленням третьої групи інвалідності та втратою працездатності на 60% через поранення пов`язане із захистом батьківщини.
На запит представника позивача у серпні 2025 року до військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту позивача про виплату одноразової грошової допомоги листом від 19.08.2025 року вих.№182/1/4052 надана відповідь про те, що відповідний рапорт позивача до військової частини не надходив.
Позивач 09.09.2025 року вдруге засобами поштового зв`язку направив відповідачу рапорт від 04.09.2025р. у якому просив клопотати перед вищим командуванням про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у разі встановлення ІІІ групи інвалідності через поранення пов`язане із захистом Батьківщини, втрата професійної працездатності у відсотках складає 60% до якого додав: копію паспорту громадянина України у формі картки НОМЕР_2 , виданого органом - №5128 від 06.07.2020, на ім`я ОСОБА_1 , на 1 -му арк.; копію довідки виданої Одеською обласною МСЕК серії 12ААА №121040 від 29.1 1.2023, про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках на ім`я ОСОБА_1 , на 1-му арк.; копію довідки виданої Одеською обласною МСЕК серії 12ААГ №837458 від 29.11.2023, до акта огляду медико-соціальною експертною комісією на ім`я ОСОБА_1 , на 1-му арк.; копію довідки виданої командиром військової частини НОМЕР_3 №1395 від 06.04.2023, про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) на ім`я ОСОБА_1 , на 1-му арк.
Відповідачем 18.12.2025 року надана відповідь вих.№182/2/3048 в якій зазначено, що в поданому рапорті від 04.09.2025 року не міститься всіх необхідних документів, а наявні копії надані в низькій якості, що викривлює дані документа. Також копії документів не засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства, що унеможливлює подальше направлення на розгляд розпоряднику бюджетних коштів. Для якнайшвидшого вирішення питання, та призначення належних виплат, рекомендовано звернутись з повторною заявою, з додаванням необхідних документів. Фахівці військової частини готові надати допомогу у формуванні заяви, в пункті постійної дислокації військової частини, а саме АДРЕСА_1 .
Позивач вважає, що відповідач вчинив бездіяльність щодо розгляду його рапорту про виплату одноразової грошової винагороди та звернувся із позовом до суду.
Джерела права та висновки суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з положеннями ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч.4 ст.2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 6 ст.2 Закону №2232-XII встановлено, зокрема, такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
За змістом ст.41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII(дал - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 16 Закону №2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
За правилами ч.1 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
За змістом до ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;
7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;
8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;
9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
За змістом ст. 16-3 Закону №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає Порядок №975 затверджений постановою КМУ від 25.12.2013р..
Згідно із положеннями пункту 3 цього Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Одноразова грошова допомога призначається у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби (п.п. 7 п. 4).
Згідно п. 21 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний, резервіст або особа, звільнена з військової служби, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, подають уповноваженому органу у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти з дотриманням законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
постанови відповідної військово-лікарської, медичної (військово-лікарської) комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та засвідчений в установленому законодавством порядку переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), якій призначається та виплачується одноразова грошова допомога, з даними про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, або довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені), копія військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства);
документа, виданого контролюючим органом, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків. 
Відповідно до п.22-23 Порядку призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюються Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, розвідувальним органом Міноборони, Службою зовнішньої розвідки та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21 цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Судом встановлено, що 09.09.2024 позивач засобами поштового зв`язку Укрпошта направив до відповідача заяву (підписану 04.09.2025р.), в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з установленням відсотка втрати професійної працездатності установлення інвалідності - 60% та встановлення інвалідності ІІІ групи.
Однак, як зазначає позивач у позові, відповідачем не надано відповідь на таку заяву.
Отже, спірним питанням у даній справі, є бездіяльність, на думку позивача, військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду заяви та пакету документів від 04.09.2024 щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи з частковою втратою працездатності в розмірі 60 відсотків.
Щодо наведеного, суд звертає увагу на те, що згідно доданого відповідачем до відзиву на позовну заву листа від 18.12.2025 №182/2/3048 військовою частиною повідомлено позивача про те, що рапорт від 09.09.2025 року не міститься всіх необхідних документів, а наявні копії надані в низькій якості, що викривлює дані документа. Також копії документів не засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства, що унеможливлює подальше направлення на розгляд розпоряднику бюджетних коштів та запропоновано надати документи.
Фактично при порівнянні судом документів доданих до рапорту та вимог п.21 Порядку вбачається відсутність документа, виданого контролюючим органом, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, та не надання засвідченої копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
Отже, встановлені судом обставини, підтверджують розгляд відповідачем заяви позивача від 09.09.2025.
Зазначене, на думку суду, виключає на цей час бездіяльність з боку військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги від 09.09.2025.
У зв`язку із цим, суд звертає увагу позивача на те, що у випадку не погодження із зауваженням військової частини НОМЕР_1 щодо отриманих документів позивач, у відповідності до Порядку №976, має право оскаржити її до суду.
Відтак, з урахуванням вищевикладених обставин, оцінюючи в сукупності обставини справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про відсутність бездіяльності з боку відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Решта доводів та заперечень учасників справи не спростовують наведених вище висновків суду.
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Стосовно розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) рнокпп НОМЕР_4 .
Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .
Суддя Е.А.Іванов

.