Справа № 146/1846/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в  складі: головуючого судді Скаковської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.,
представника заявниці Самара В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -
ВСТАНОВИВ:

В грудні 2025 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 серпня 2025 року вона звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 26 серпня 2025 року їй було відмолено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років. Виявлені розбіжності між прізвищами, зазначеними у її паспорті та трудовій книжці перешкоджають їй реалізувати право на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду.
Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі і справу призначено до судового розгляду.
Представник заявниці ОСОБА_1 – адвокат Самар В.О. заяву підтримав, просить її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області в судове засідання не з`явився, надіслали на адресу суду пояснення, в яких просять прийняти рішення на розсуд суду.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.
Суд, розглянувши заяви учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, що трудова книжка серії НОМЕР_1 належить їй.
Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення.
Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії паспорта серії НОМЕР_2 виданого Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області прізвище заявниці ОСОБА_2 (а.с. 4).
Як видно, з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 дошлюбне прізвище заявниці " ОСОБА_3 " (а.с.8).
З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 видно, що прізвище, ім`я, по- батькові заявниці записано на російській мові (а.с. 11 - 12).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26 серпня 2025 року заявниці відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку( а.с.9 - 10) .
Отже, викладені у заяві твердження ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами.
Оскільки, судом встановлено та доведено, що трудова книжка серії НОМЕР_1 видана на ім`я « ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » , дійсно належить ОСОБА_1 , даний факт підтверджується матеріалами справи, факт належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення нею пенсії, тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Судові витрати суд залишає за заявником.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.
Встановити факт, що трудова книжка НОМЕР_1 , яка заповнена уповноваженим працівником військової частини НОМЕР_4 20 жовтня 1987 року на ім`я « ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 .
Судові витрати залишити за заявником.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Суддя:		  І. В.  Скаковська	

Повний текст рішення виготовлено 2 лютого 2026 року.