КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6100/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південно – Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 07.05.2025 №3908/11/28РРО/2278608873/ДПС/ТД-ФС про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 80000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.04.2025 під час проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області виявлено факт порушення законодавства про працю в частині допущення до роботи однієї особи без укладення трудового договору та без повідомлення органів ДПС про прийняття працівника на роботу, а саме: ОСОБА_2 яка здійснила розрахункову операцію з продажу слабоалкогольного напою “Джин Тонік” в магазині “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: АДРЕСА_1 . Продавець ОСОБА_2 надала письмові пояснення від 03.04.2025, відповідно до змісту яких вона являється дружиною ФОП ОСОБА_1 та здійснює продаж товарів за його відсутності, трудовий договір не підписувала. Представник позивача вказує, що факт того, що ОСОБА_2 , 03.04.2025 нібито здійснила розрахункову операцію з продажу слабоалкогольного напою “Джин Тонік”, жодними доказами не підтверджено. Окрім того, щодо посилань у акті перевірки на ту обставину, що ОСОБА_2 надала письмові пояснення від 03.04.2025, відповідно до змісту яких вона є дружиною ФОП ОСОБА_1 та здійснює продаж товарів за його відсутності, трудовий договір не підписувала, то дані пояснення не містять її персональних даних, відсутні відомості про попередження про можливість притягнення до відповідальності за надання неправдивих показань, не доведено що вона є дружиною позивача, достовірність цих показів викликає обґрунтовані сумніви. Також в акті вказується, що продавцем ОСОБА_2 03.04.2025 підписано акт проведення контрольної розрахункової операції за місцем реалізації товарів (надання послуг), та опис готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків, отримано направлення на перевірку від 02.04.2025 №1006 і №1007, копію наказу від 01.04.2025 №326-п про проведення фактичної перевірки, але інспектори не зазначають на яких підставах вони вручили їй направлення і наказ, чи перевіряли вони її повноваження, так як відповідно до норми 80.2. ПКУ фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку (не доведено що ОСОБА_2 проводила розрахункові операції) до початку проведення такої перевірки. Також звертає увагу, що постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2025 у справі №397/647/25 закрито провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, тобто судом констатовано що 03.04.2025 (коли відбувалась перевірка позивача) ОСОБА_3 ніяких порушень не вчиняла. На підставі зазначеного позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою судді від 16.09.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (а.с.35).
Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (надалі відповідач) надало відзив на позов в якому вказано, що спірна постанова є правомірною, оскільки в процесі перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення вимог ст.24 КЗпП України, постанови КМУ від 17.06.2015 за №413, а саме допущення працівника до роботи без укладення трудового договору та повідомлення податкової служби про прийняття працівника на роботу, що зафіксовано в акті фактичної перевірки ГУ ДПС в Кіровоградській області. Враховуючи наведене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.48-52).
Ухвалою суду від 29.09.2025 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого документа – постанови про накладення штрафу від 07.05.2025 року №3908/11/28РРО/2278608873/ДПС/ТД-ФС на суму 80000,00 грн до набрання законної сили судовим рішенням у справі №340/6100/25. (а.с.76-77)
Дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01.02.2024 року, а 15.04.2025 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності (а.с.7-8).
Працівниками Головного управління ДПС у Кіровоградській області на підставі наказу №326-п від 01.04.2025, направлення на перевірку від 02.04.2025 №1006 проведено 03.04.2025 перевірку господарської одиниці магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за наслідками якої складено акт №3908/11/28/РРО/ НОМЕР_1 від 03.04.2025 року (а.с.59-62).
Із змісту акту встановлено, що перед початком фактичної перевірки магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” , що належить ФОП ОСОБА_1 , продавець, 03.04.2025 р., здійснила продаж слабоалкогольного напою “Джин Тонік” за ціною 32,00 грн. (а.с.63зв.)
В поясненні від 03.04.2025 р. ОСОБА_3 повідомила, що є дружиною ФОП ОСОБА_1 , у разі його відсутності здійснює продаж товарів, трудовий договір не підписувала, зарплату за роботу не отримує (а.с.65).
Судом встановлено, що до Південно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшли від Головного управління ДПС у Кіровоградській області копії матеріалів фактичної перевірки магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в ході якої встановлено допущення ним до роботи неоформленого працівника, громадянки ОСОБА_3 (а.с.58-61).
15.04.2025 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці складено листа про надання інформації, який направлено на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яким запропоновано надати пояснення та/або зауваження щодо розгляду справи про накладення штрафу за порушення, яке встановлено актом фактичної перевірки Головного управління ДПС у Кіровоградській області №3908/11/28/РРО/ НОМЕР_1 від 03.04.2025 року (а.с.68). 
Цього ж дня, Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, яке відбудеться 07.05.2025 року о 13:40 год. Вказане рішення позивачем отримано 18.04.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.69-70).
06.05.2025 року до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшли заперечення від ФОП ОСОБА_1 , у яких зазначено, що під час фактичної перевірки він був відсутній в магазині, оскільки знаходився на лікуванні. Дружина була на період перевірки в магазині, вона також є підприємцем, не було ніяких роз`яснень, ніяких попереджень. Зазначає, що підприємницьку діяльність він припинив та не в змозі виплачувати штрафи. Також вказує на те, що такі перевірки повинні проводити відділи праці (а.с.71). 
07.05.2025 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці прийнято постанову №3908/11/28/РРО/2278608873/ДПС/ТД-ФС, якою застосовано відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 80000,00 грн. за допуск 1 працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) (а.с.73-74).
Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач через свого представника звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі Положення № 96, тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із пунктом 1 Положення № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
За змістом підпунктів 6, 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює: державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; державний контроль за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.
Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно до частин першої, другої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Згідно із частинами першою-четвертою статті 24 КЗпП України Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.
При укладенні трудового договору громадянин, який вперше приймається на роботу, має право подати вимогу про оформлення трудової книжки.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI “Про зайнятість населення” (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
Абзацом першим постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 “Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту” (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.
Згідно із частиною першою статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків (крім випадків, якщо платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків є сам працівник) - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
За змістом частини четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, відповідальність за вказаною статтею настає у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.
З аналізу зазначених положень законодавства, що за трудовим договором працівник приймається на роботу та включається до штату підприємства для виконання трудових функцій в діяльності підприємства за конкретною кваліфікацією, посадою, професією та такому працівнику гарантується заробітна плата, гарантії, пільги, після завершення роботи трудова діяльність не припиняється та такий працівник підкоряється внутрішньому трудовому розпорядку підприємства.
Відтак, власник підприємства або фізична особа, які використовують найману працю, повинні укласти трудовий договір з працівником.
Суд зазначає, що лише після укладення трудового договору з працівником та повідомлення про це ДПС у встановленому законом порядку особа може бути допущена до роботи.
Без виконання цих умов допуск працівника до роботи забороняється, що прямо визначено у частині третій статті 21 Кодексу законів про працю України.
Виконання таких вимог законодавства про працю є обов`язковим для усіх підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності та підпорядкування, а також для фізичних осіб, які використовують найману працю.
Означений висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 18.09.2024 року по справі №240/7766/23.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначений у Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17 липня 2013 року.
Згідно з абзацом першим пункту 2 цього Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту).
У свою чергу, згідно з абзацами третім - сьомим цього пункту штрафи накладаються на підставі:
- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;
- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;
- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;
- акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;
- акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Таким чином, абзац сьомий пункту 2 Порядку №509 передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю.
При цьому, Податковим кодексом України (далі ПК України) передбачено право контролюючого органу (органів ДПС) проводити фактичну перевірку дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Так, у пункті 80.6 статті 80 ПК України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо). 
Зважаючи на викладене, акт перевірки ДПС, її територіального органу є самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю.
При цьому, суд зауважує, що у даній справі не є предметом спору правомірність дій податкового органу під час проведення фактичної перевірки та складання за її результатами акту та інших матеріалів, також суду не надано доказів визнання таких дій протиправними, тому судом не приймаються до уваги доводи представника позивача про неправомірність дій податкового органу та складання останнім матеріалів перевірки.
Згідно з пунктами 3, 4 Порядку №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
Судом встановлено, що перед початком фактичної перевірки була проведена контрольна розрахункова операція, під час якої продавцем продано слабоалкогольний напій “Джин Тонік” за ціною 32 грн. Розрахунки за реалізований товар проводила ОСОБА_3 .
Контрольна розрахункова операція підтверджена актом проведення контрольної розрахункової операції від 03.04.2025 року, який підписаний гр. ОСОБА_3 (а.с.63зв.). Готівка за реалізований товар через РРО не проведена. Розрахунковий документ (фіскальний чек) не роздруковано та не надано.
До того ж, ОСОБА_3 , відповідно до даних аналітичної системи "Податковий Блок", не значиться у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 і фактично допущена до роботи без складання контракту та подання до органів ДПС повідомлення про прийняття на роботу. Дані обставини не заперечувались позивачем.
Згідно пояснення ОСОБА_3 , остання повідомила про те, що вона являється дружиною ФОП ОСОБА_1 та у разі його відсутності здійснює продаж товарів, трудовий договір не підписувала, кошти за роботу не отримує (а.с.65).
На підставі вказаного, суд робить висновок, що ОСОБА_3 фактично здійснювала діяльність продавця під час проведення перевірки, що й сама підтвердила. 
Таким чином, суд вважає, що актом фактичної перевірки об`єктивно встановлено факт допущення працівника до роботи без оформлення трудового договору, так як зафіксовано, що на момент перевірки реалізацію слабоалкогольного напою здійснювала продавець ОСОБА_3 , дані про яку відсутні в інформаційних базах даних державної податкової служби як про найману особу ФОП ОСОБА_1 . Жодними матеріалами, зібраними в ході фактичної перевірки, цей факт не був спростований.
Посилання позивача на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2025 у справі №397/647/25, якою на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення (а.с.14-15), суд вважає необґрунтованим, з огляду на таке.
Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На підставі ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Суд зазначає, що адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.155-1 КУпАП - є видом адміністративної відповідальності за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
При цьому, предметом цього спору є правомірність застосування до позивача штрафу передбаченого абз.3 ч.1 ст.265 КЗпП за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Отже, наведена санкція не є видом адміністративної відповідальності, а правовідносини щодо накладення зазначеного штрафу не регулюються нормами КУпАП. Тому є різними видами відповідальності, за що передбачені відмінні санкції.
Крім того, згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 10.01.2019 у справі №804/6947/15 обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили, не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.
Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач в даних спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 1 статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи встановлені судом обставини справи, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 07.05.2025 №3908/11/28РРО/2278608873/ДПС/ТД-ФС, відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Доказів, які б спростовували правомірність прийнятого відповідачем рішення суду не надано, що зумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Відповідно до ч.6 ст.157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням. 
З огляду на положення ст.139 КАС України у разі відмови в задоволенні позовних вимог, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (  АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південно – Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Високовольтна, 22, ЄДРПОУ 44729283) про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА