ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 953/7335/25     Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/196/26    Єфіменко Н.В.
Категорія: ч. 5 ст. 126 КУпАП    Доповідач – Кружиліна О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,
за участю секретаря   - Гури В.В.,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника      - Поліканова А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Поліканова Андрія Миколайовича на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 5 статті 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 – адвокат Поліканов А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги захисник мотивує тим, що постанова суддею прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду, чим позбавлено його можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП.
Звертає увагу на неправомірність накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки такого права на момент ухвалення оскаржуваної постанови він не мав.
Також захисник зазначає, що суддею безпідставно стягнуто з  ОСОБА_1 суму судового збору, оскільки останній, є військовослужбовцем та учасником бойових дій.
Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження захисником мотивоване тим, що постановою Харківського апеляційного суду від 18.09.2025 йому повернуто апеляційну скаргу у зв`язку із відсутністю витягу з договору про надання правової допомоги.
Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, клопотання захисника підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що за обставинами події, які мали місце 07.07.2025 він виконував обов`язки військової служби та безпосередньо прямував у зону бойових дій, просив врахувати, що діяв у стані крайньої необхідності, пояснення його захисника – адвоката Поліканова А.М., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилося у повторному протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідальність за частиною 5 статті 126 КУпАП настає за вчинення повторно протягом року вчинення порушень, передбачених 1-4 цієї статті.
Поняття повторності розкрито в пункті 2 частини 1 статті 35 КУпАП повторним правопорушенням є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративного стягненню.
Судовим розглядом встановлено, що постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 31.07.2024 ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Постановою серії ЕНА № 3431665 від 07.11.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.
07.07.2025 о 17:56, водій ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Шевченка, 142-А у м. Харкові, де був зупинений поліцейськими. 
Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 384682 від 07.07.2025 за частиною 5 статті 126 КУпАП.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, яким суддя надав належну правову оцінку.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.
Постанова судді відповідає вимогам статей 252, 280, 283 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що розгляд справи відбувся за відсутністю ОСОБА_1  не є безумовною підставою для скасування постанови судді, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення перебувала в провадженні районного суду з 15.07.2025.
Судом вживалися заходи для повідомлення ОСОБА_1  про час та місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки на адресу ОСОБА_1 , яка повідомлена останнім при складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Статтею 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Разом з цим, прохання  ОСОБА_1 , викладене у протоколі про повідомлення його через застосунок «WhatsApp» не узгоджується з вищезазначеними положеннями КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд виходить з наступного. 
Статтею 25 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення.
За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.
Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Санкція частини 5 статті 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, та не містить альтернатив щодо застосування адміністративного стягнення.
Отже, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП встановлено основне і два додаткових стягнень у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Доводи апеляційної скарги захисника про безпідставне стягнення з ОСОБА_1 суми судового збору, є помилковими, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Справа про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП, не стосується статусу учасника бойових дій та захисту прав цих осіб, з урахуванням положень статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Щодо пояснень ОСОБА_1 наданих апеляційному суду про вчинення ним адміністративного правопорушення у стані крайньої необхідності, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
В постанові Верховного Суду від 21.12.2018, суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. 
Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. 
Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.
Сам факт проходження  ОСОБА_1 військової служби, заслуговують на повагу, але є такими, що не свідчать про те, що за обставинами вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, він діяв у стані крайньої необхідності.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що версії про те, що він діяв за обставинами, викладеними в протокол про адміністративне правопорушення, у стані крайньої необхідності під час оформлення адміністративного матеріалу та до апеляційного перегляду справи, не існувало.
З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.
У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги  ОСОБА_1 – адвоката Поліканова А.М., апеляційним судом не встановлено підстав для зміни або скасування постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025 та закриття провадження у справі, з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 1, 7, 23, 25, 33, 40-1, 126, 245, 247, 251, 252, 256, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Поліканова Андрія Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2025 року – задовольнити та поновити такий строк.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Поліканова Андрія Миколайовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського 
апеляційного суду О.А. Кружиліна