Справа № 697/2292/25
Провадження № 2-др/697/5/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2026 м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Сивухіна Г.С.
за участю секретаря с/з Бичук А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Канів Черкаської області заяву адвоката Хорошун Оксани Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів, -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів.
20.01.2026 до суду від представника відповідача – адвоката Хорошун О.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду даної справи у розмірі 12000 грн.
Згідно із ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Розгляд зазначеної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання згідно якого заперечував щодо задоволення заяви про додаткове рішення, вважає доводи представника необґрунтованими.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Хорошун О.В. у судове засідання не з`явилася, клопотала про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви, приходить до наступного.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.01.2026 у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів відмовлено.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
При винесенні судового рішення стороною відповідача не надано суду доказів на понесення витрат на правничу допомогу, подано до суду клопотання про надання цих доказів в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України (а.с.81).
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічний правовий висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду по справі №910/15944/17 від 24.01.2019.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відзиві на позов представник відповідача зазначила про стягнення витрат на правову допомогу, докази їх понесення будуть подані у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до Акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 15.01.2026, відповідачем при розгляді даної справи у суді понесено витрати на правову допомогу у розмірі 12000 грн., які сплачено готівкою у повному обсязі, про що надано довідку від 15.01.2026 (а.с.139,140).
Отже, судом встановлено, що під час винесення судового рішення від 15.01.2026 судом не вирішено питання про відшкодування позивачем судових витрат понесених відповідачем на правничу допомогу.
Докази на їх понесення подано до суду з додержанням вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Враховуючи наведе, беручи до уваги що у задоволенні позову було відмовлено, суд вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути витрати на правничу допомогу.

Разом з тим, щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердження таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд виходячи з критеріїв співмірності, справедливості, розумності їхнього розміру і конкретних обставин справи, з урахуванням її складності та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), беручи до уваги заперечення представника позивача, вважає, до стягнення підлягають витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 142, 270 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Ухвалити додаткове рішення у справі №697/2292/25 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі по 10000,00 грн.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: Моторно (транспортне) страхове бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, місцезнаходження: Русанівський бульвар, 8, м. Київ, 02653.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Г . С . Сивухін