Справа № 442/6268/25 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С. 
Провадження № 22-ц/811/3276/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.
секретаря: Заяць Я.І. 
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,- 

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Позов вмотивувала тим, що 27 серпня 2022 року зареєструвала з ОСОБА_2 шлюб, у якому у них народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Через відсутність взаєморозуміння між ними, суперечність характерів, розбіжності у життєвих цінностях і поглядах на шлюб, сім`ю та життя, різні погляди на сімейні обов`язки з ведення спільного господарства почали виникати сварки та конфлікти, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.
Примирення між ними неможливе, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини.
Відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, однак добровільно не сплачує кошти на утримання дитини, незважаючи на те, що є працездатним, на обліку у центрі зайнятості населення як безробітний не перебуває, відтак може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів (заробітку) щомісяця.
Крім того, у нього немає інших дітей, які б потребували матеріального забезпечення, та не проводиться стягнення за виконавчими документами, відтак весь отриманий дохід він витрачає на свої власні потреби.
У зв`язку з перебуванням у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у неї складне матеріальне становище, оскільки відсутні доходи, відтак вона потребує матеріальної допомоги від відповідача на своє утримання в розмірі 3000 грн щомісяця.
З наведених підстав просила:
-розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 від 27 серпня 2022 року, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено запис № 253;
-стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.;
-стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 3000 грн до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27 серпня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено запис № 253.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду – 19 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
В решті позову – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211.20 грн сплаченого судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1211.20 грн судового збору.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 вересня 2025 року в частині відмови у стягненні аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що у зв`язку з перебуванням у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років вона не отримує доходу, тому потребує від відповідача матеріальної допомоги на своє утримання.
Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідач працездатного віку, у нього відсутні інші аліментні зобов`язання, відтак він може сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 3000 грн щомісячно.
Крім того, відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів, не надав жодних доказів відсутності у нього доходів, а також неможливості працевлаштуватися на будь-яку некваліфіковану роботу з метою отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, що надавав би йому можливість сплачувати аліменти.
Суд першої інстанції належним чином не мотивував відмову у стягненні аліментів на її утримання.
Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 вересня 2025 року в частині відмови у стягненні аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити.
05 січня 2026 року ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши у ній, що апеляційну скаргу підтримує повністю.
ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, а саме, судової повістки в його електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а.с. 48).
В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи те, що явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для ухвалення судового рішення по суті спору, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності учасників справи.
Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 27 січня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у відповідача можливості надавати позивачці матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку.  
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних мотивів.
Судом встановлено, що 27 серпня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
Свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , виданим Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
З вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 19).
Однак, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у нього можливості надавати позивачці матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку
При цьому ОСОБА_2 є молодою, фізично здоровою, працездатною особою, а відтак має можливість повноцінно працювати та отримувати дохід, оскільки не зайнятий доглядом за дитиною.
Водночас, судом не встановлено перебування на його утриманні непрацездатних осіб чи інших дітей, крім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи принципи, задекларовані СК України, зокрема щодо матеріальної підтримки чоловіком та дружиною один одного, відсутності обставин, які б вказували на неможливість надавати ОСОБА_2 матеріальну допомогу ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьохрічного віку, відсутність будь-яких доходів у позивачки, з урахуванням її потреб та можливостей відповідача, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 3000 грн щомісячно.
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що колегія суддів прийшла до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 1816.80 грн копійок судових витрат.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 вересня 2025 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 19 серпня 2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
В решті рішення суду – залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок судових витрат. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 27 січня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Мікуш Ю.Р. 

Шандра М.М.