ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" січня 2026 р. Справа№ 910/8880/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Майданевича А.Г.
суддів: Суліма В.В. 
Коротун О.М. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд»
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025
у справі № 910/8880/25 (суддя Алєєва І.В.)
за позовом Фермерського господарства «Доля»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд»
про стягнення 129 506, 03 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 15.09.2025)

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року Фермерське господарство «Доля» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд» (далі-відповідач) про стягнення 416 527, 87 грн, з яких: основний борг у розмірі 287 021,83 грн, пені у розмірі 86 051, 26 грн, 3 % річних у розмірі 8 477, 71 грн та втрат від інфляції у розмірі 34 977, 06 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/8880/25 позовні вимоги задоволені повністю. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд» на користь Фермерського господарства «Доля» 34 977,06 грн - втрат від інфляції, 8 477,71 грн - 3 % річних, 86 051,26 грн - пені, 16 920,00 грн- витрат на правову допомогу та 4 998,33 грн судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що 16.09.2025 від Фермерського господарства «Доля» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, з якої вбачається, що відповідачем оплачено основну суму боргу у повному обсязі. При цьому, позивач зазначив, що незмінними залишились пеня, 3% річних та інфляційні втрати.
Крім того, враховуючи, що відповідачем порушено строки оплати поставленої позивачем продукції судом визнано обґрунтованим нарахування позивачем пені у розмірі 86 051, 26 грн, 3 % річних у розмірі 8 477, 71 грн та втрат від інфляції у розмірі 34 977, 06 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/8880/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.
Апелянт вказує, що суд не врахував, що на момент розгляду справи заборгованість була сплачена у повному обсязі, проте суд задовольнив позов у повному обсязі.
Також скаржник посилається на те, що суд не скористався своїм правом та не зменшив розмір штрафних санкцій (неустойки) на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України. Апелянт вважає, що беручи до уваги ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором у спірний період, обґрунтованим є зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, 3% річних та втрат від інфляції на 50%.
Крім того, апелянт зазначає, що вартість наданих представником позивача послуг за договором про надання правничої допомоги не відповідає критерію реальності та розумності їхнього розміру та враховуючи, що вказана справа є справою незначної складності та за цією категорією справ є стала практика, представник позивача є досвідченим фахівцем у цій категорії справ, тому не потребує такої значної тривалості часу для надання консультації, проведення правового аналізу, підготовки та подання позовної заяви.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, 11.11.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/8880/25 залишити без змін. 
Позивач вказує, що Господарський суду м. Києва врахував, що на момент розгляду справи заборгованість за поставлений товар була сплачена відповідачем, і тому цілком обґрунтовано задовольнив позов (після зменшення розміру позовних вимог) в повному обсязі. 
Також позивач наголошує на тому, що ТОВ «Форвард Агро Трейд» не надало суду відзиву на позовну заяву, не заявило будь-якого клопотання у справі, не повідомило суд про будь-які обставини, які впливають на застосування судом ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України (про свій майновий стан, про обставин, які мають істотне значення, про інші інтереси, що заслуговують на увагу), тому ТОВ «Форвард Агро Трейд» добровільно відмовилось як від заперечення позовних вимог (в тому числі в частині розміру штрафних санкцій), так і від доведення суду обставин, які мають значення для справи, і тому саме ТОВ «Форвард Агро Трейд» несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням ним відповідних процесуальних дій. Позивач наголошує, що відповідач у апеляційній скарзі ТОВ «Форвард Агро Трейд» хоч і стверджує про право суду зменшити розмір нарахованої пені, проте ні клопотання про таке зменшення, ні будь-яких аргументів та доказів у обґрунтування такого клопотання не наводить.
Позивач також зауважує, що його витрати на правничу допомогу у справі № 910/8880/25 відповідають критеріям, які визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України. Проте, ТОВ «Форвард Агро Трейд» під час розгляду справи № 910/8880/25 мало можливість ознайомитись із заявою ФГ «Доля» від 21.08.2025 про відшкодування судових витрат, з долученими до заяви первинними документами (ця заява була надіслана ТОВ «Форвард Агро Трейд» у його електронний кабінет у системі «Електронний суд»), але останній не заявив суду будь-якого клопотання ні про недотримання ФГ «Доля» вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, ні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а тому його твердження у апеляційній скарзі про те, що вартість наданих послуг за договором про надання правничої допомоги не відповідають критерію реальності витрат на вказану суму та розумності їхнього розміру, позивач вважає безпідставним.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, понесені позивачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 12 150,00 грн.
В обґрунтування заяви представник позивача вказав, що ним дотримано порядок, який передбачений статтями 123, 126, 129, 244 ГПК України, тобто, зроблено відповідну заяву із врахуванням зазначених вище норм та обставин справи, та завчасно подано її до суду. 
Також представник позивача зазначив, що ним понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 12 150,00 грн, на підтвердження чого подано усі необхідні первинні документи, що підтверджують розмір таких витрат та докази їх сплати. Вважає, що витрати на правничу допомогу, понесені ним у даній справі, необхідними, розумними, співмірними зі складністю справи та витраченим часом. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі  № 910/8880/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г. (суддя-доповідач), суддів: Сулім В.В., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі  № 910/8880/25 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). 
З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №910/8880/25 розглядалась протягом розумного строку.
Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.01.2025 року між Фермерським господарством «Доля» (далі -постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд» (далі - покупець) укладено договір поставки № 23/01/25/01 (далі - договір). 
У відповідності до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (надалі - товар) на умовах, передбачених даним договором і відповідними додатковими угодами до договору. 
Пунктом 2.3. договору передбачено, що поставка товару підтверджується оригіналами наступних документів: 
- залізничними та/або товарно-транспортними накладними; 
- видатковою накладною на відповідну кількість товару; 
- податковою накладною на відповідну кількість товару, яка складена в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством. 
Згідно із п. 2.5. договору, обов`язок постачальника щодо поставки товару є виконаним у повному обсязі з моменту отримання покупцем товару документів визначених в п. 2.3. договору. Право власності на товар виникає у покупця з моменту завантаження товару в залізничний та/або автомобільний транспорт наданий покупцем на складі постачальника.
Додатковою угодою № 1 від 23.01.2025 року до договору передбачено поставку від позивача відповідачу сої у кількості 25 000,00 кг (+/-10%) за ціною 16,54 грн за 1 кг без ПДВ на загальну суму 471 375,00 грн з ПДВ. 
Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 1 від 23.01.2025, строк оплати до 31.01.2025. 
Видатковою накладною № 1 від 24.01.2025 позивач на підставі договору поставки передав у власність відповідачу сою врожаю 2024 року у кількості 22 990 кг за ціню 16,54 грн за 1 кг без ПДВ на загальну суму 433 476,36 грн з ПДВ. 
Поставка сої врожаю 2024 року у кількості 22 990 кг, передбачена накладною № 1 від 24.01.2025, оформленою товарно-транспортною накладною № 1/1 від 24.01.2025. 
За результатами поставки 24.01.2025 сої врожаю 2024 року у кількості 22 990 кг на загальну суму 433 476,36 грн з ПДВ позивачем надано відповідачу податкову накладну № 1 від 24.01.2025, а на оплату вартості поставленої сої виписано рахунок № 1 від 24.01.2025. 
Додатковою угодою № 2 від 29.01.2025 до договору передбачено поставку від позивача відповідачу сої у кількості 23 350,00 кг (+/-10%) за ціною 16,58 грн за 1 кг без ПДВ на загальну суму 441 431,75 грн з ПДВ. 
Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 2 від 29.01.2025, строк оплати до 31.01.2025. 
Видатковою накладною № 2 від 30.01.2025 позивач на підставі договору поставки №23/01/25/01 від 23.01.2025 передав у власність ТОВ «Форвард Агро Трейд» сою врожаю 2024р. у кількості 23 350 кг за ціню 16,58 грн за 1 кг без ПДВ на загальну суму 441 436,29 грн з ПДВ. 
Поставка сої врожаю 2024 року у кількості 23 350 кг, яка передбачена накладною № 2 від 29.01.2025, оформленою товарно-транспортною накладною № 2/1 від 30.01.2025. За результатами поставки 30.01.2025 сої врожаю 2024 року у кількості 23 350 кг на загальну суму 441 436,29 грн з ПДВ ФГ «Доля» видало ТОВ «Форвард Агро Трейд» податкову накладну № 2 від 30.01.2025, а на оплату вартості поставленої сої виписано рахунок № 2 від 30.01.2025. 
Додатковою угодою №3 від 01.02.2025 до договору поставки № 23/01/25/01 від 23.01.2025 передбачено поставку відповідачу сої у кількості 23 740,00 кг (+/-10%) за ціною 16, 64 грн за 1 кг без ПДВ на загальну суму 450 347, 80 грн з ПДВ. 
Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 3 від 01.02.2025, строк оплати до 28.02.2025. Видатковою накладною № 3 від 04.02.2025 року ФГ «Доля» на підставі договору поставки № 23/01/25/01 від 23.01.2025 року передало у власність ТОВ «Форвард Агро Трейд» сою врожаю 2024р. у кількості 24 360 кг за ціню 16,64 грн за 1 кг без ПДВ на загальну суму 462 109,18 грн з ПДВ. 
Поставка сої врожаю 2024 року у кількості 24 360 кг, яка передбачена накладною № 3 від 04.02.2025, оформленою товарно-транспортною накладною № 1/2 від 04.02.2025. За результатами поставки 04.02.2025 сої врожаю 2024 року у кількості 24 360 кг на загальну суму 462 109,18 грн позивачем надано відповідачу податкову накладну № 3 від 04.02.2025, а на оплату вартості поставленої сої виписано рахунок № 3 від 04.02.2025. 
Таким чином, на підставі договору поставки № 23/01/25/01 від 23.01.2025 ФГ «Доля» поставило для ТОВ «Форвард Агро Трейд» сою врожаю 2024 року на загальну суму 1 337 021, 83 грн.
Пунктом 3.2. договору поставки передбачено, що оплата вартості товару проводиться покупцем в термін, який встановлений у відповідній додатковій угоді.
Згідно із п. 3 кожної із додаткових угод до договору поставки відповідач зобов`язався оплатити поставлену йому сою у наступні строки: 874 912,65 грн (поставка згідно накладних № 1 від 24.01.2025 та № 2 від 30.01.2025 року) у строк до 31.01.2025 та 462 109,18 грн (поставка згідно накладної № 3 від 04.02.2025) у строк до 28.02.2025.
Позивач зазначає, що відповідачем свої зобов`язання щодо оплати вартості поставленої сої своєчасно та у повному обсязі не виконано.
Відповідачем сплачено на рахунок позивача лише 1 050 000,00 грн, несплаченою на момент звернення позивача з позовною заявою залишилася сума, що становить 287 021,83 грн.
Водночас, 21.08.2025 та 16.09.2025 від Фермерського господарства «Доля» надійшли заяви про зменшення розміру позовних вимог, з яких вбачається, що відповідачем оплачено основну суму боргу у повному обсязі. При цьому, позивач зазначив, що незмінними залишились пеня, 3% річних та інфляційні втрати.
Позивачем нараховано штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 86 051, 26 грн, 3 % річних у розмірі 8 477, 71 грн та втрат від інфляції у розмірі 34 977, 06 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Судом першої інстанції встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який регулюється нормами §3 глави 54 Цивільного кодексу України.
Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом, на виконання умов договору поставки № 23/01/25/01 від 23.01.2025 позивачем було поставлено відповідачу сою врожаю 2024 року на загальну суму 1 337 021, 83 грн, що підтверджується видатковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи, а відповідачем прийнято товар у кількості та на суму, зазначену у видаткових накладних.
При цьому, факт отримання товару відповідачем підтверджується підписами та печатками на вищевказаних видаткових накладних уповноважених представників постачальника та покупця.
Таким чином колегія суддів зазначає, що з урахуванням положень укладеного між сторонами договору, документами, якими підтверджується як факт виконання позивачем зобов`язання з поставки товару відповідачеві, так і факт виникнення у останнього зобов`язання з його оплати, є видаткові накладні, які сторонами належним чином оформлені та підписані без будь - яких зауважень, а також засвідчені печатками обох сторін.
Факт передачі позивачем товару належним чином підтверджено матеріалами справи та відповідачем не заперечується.
Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 3.2. договору поставки передбачено, що оплата вартості товару проводиться покупцем в термін, який встановлений у відповідній додатковій угоді.
Згідно із п. 3 кожної із додаткових угод до договору поставки відповідач зобов`язався оплатити поставлену йому сою у наступні строки: 874 912,65 грн (поставка згідно накладних № 1 від 24.01.2025 та № 2 від 30.01.2025 року) у строк до 31.01.2025 та 462 109,18 грн (поставка згідно накладної № 3 від 04.02.2025) у строк до 28.02.2025.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідач здійснив часткову оплату поставленого за договором товару. Так, відповідачем сплачено на рахунок позивача суму 1 050 000,00 грн, несплаченою на момент звернення до суду з позовною заявою залишилася сума, що становить розмір 287 021,83 грн.
16.09.2025 від Фермерського господарства «Доля» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, з якої вбачається, що відповідачем оплачено основну суму боргу у повному обсязі. При цьому, позивач зазначив, що незмінними залишились пеня, 3% річних та інфляційні втрати.
В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідач обов`язку зі сплати грошових коштів у визначений договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.
Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Пунктом 4.2. договору поставки № 23/01/25/01 від 23.01.2025 передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати вартості товару покупцем, останній зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період несвоєчасної оплати, від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. 
Відповідно до п. 4.3. договору поставки № 23/01/25/01 від 23.01.2025, сторони відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій становить п`ять років з моменту підписання даного договору. Крім цього, сторони відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, здійснюється протягом п`яти років з моменту підписання даного договору. Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів погоджується із судом першої інстанці і що він є арифметично вірним, відтак, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить суму 86 051, 26 грн. 
Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, колегія суддів вважає, що суд першоїі станції дійшов правильного висновку, що розрахунок є арифметично вірним, відтак, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить суму 8 477, 71 грн.
У частині нарахування інфляційних втрат судом враховується правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. Зокрема, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить суму 34 977, 06 грн. 
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що суд не скористався своїм правом та не зменшив розмір санкцій (неустойки) на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України, оскільки ТОВ «Форвард Агро Трейд» не надало суду відзиву на позовну заяву, не заявило будь-якого клопотання у справі, не повідомило суд про будь-які обставини, які впливають на застосування судом ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України (про свій майновий стан, про обставин, які мають істотне значення, про інші інтереси, що заслуговують на увагу).
Як зазначила Велика Палата Верхового Суду у постанові від 02.07.2025 у
справі № 903/602/24, заявляти про наявність підстав для зменшення процентів
річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.
Господарський суду м. Києва мав право, а не обов`язок зменшити заявлену ФГ «Доля» до стягнення пеню, але скористатися цим правом суд міг лише за результатами розгляду обґрунтованого клопотання ТОВ «Форвард Агро Трейд», якого заявлено не було.
У зв`язку з наведеним, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 16 920,00 грн. 
Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Колегія суддів зазначає, що зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.
Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач долучив до матеріалів справи: копію договору про надання правничої/правової допомоги від 14.05.2025, акт № 2025/07 прийому-передачі наданих послуг від 31.07.2025 та платіжну інструкцію № 370 від 18.08.2025.
Надання ФГ «Доля» правничої/правової допомоги у справі № 910/8880/25 при підготовці та поданні позовної заяви здійснювалось на підставі договору про надання правничої/правової допомоги від 14.05.2025, укладеного з Адвокатським бюро Андрія П`ятковського «Веблекс» (надалі АБ «Веблекс»).
Додатком №1 до договору про надання правничої/правової допомоги від 14.05.2025 визначені тарифи на правничу допомогу, які розраховані виходячи з базової винагороди за
надання правничої послуги і включають різні види правничих послуг, одиницю
виміру кількості правничих послуг, коефіцієнт складності правничих послуг,
мінімальну та середню тривалість правничих послуг, мінімальну та середню
винагороду за надання правничих послуг тощо.
Відповідно до п. 1.6. договору про надання правничої/правової допомоги від 14.05.2025, від імені Адвокатського Бюро особами, уповноваженими на надання правничої допомоги клієнту, є адвокат П`ятковський Андрій Петрович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1126 від 23.11.2005).
Фактично від імені АБ «Веблекс» правничу допомогу ФГ «Доля» у справі № 910/8880/25 надавав адвокат П`ятковський А.П.
Згідно із п. 3.23. договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.05.2025, вартість наданої клієнту правничої допомоги визначається в акті прийому-передачі наданих послуг, який готується Адвокатським бюро та передається клієнту для розгляду та підписання.
На виконання договору про надання правничої/правової допомоги від 14.05.2025, АБ «Веблекс» надало ФГ «Доля» правничу допомогу, яка вказана у акті №2025/07 прийому передачі наданих послуг від 31.07.2025, рахунку на оплату вартості правничої допомоги № 2025/07 від 31.07.2025.
У відповідності до п. 3.25. договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.05.2025, клієнт повинен розглянути наданий Адвокатським Бюро акт прийому- передачі наданих послуг, підписати його або висловити свої застереження до нього.
ФГ «Доля» прийняло надані йому послуги з правничої допомоги в повному обсязі, що підтверджується підписаним ним актом прийому-передачі наданих послуг № 2025/07 від 31.07.2025.
Відповідно до зазначеного акту Адвокатське Бюро надало клієнту правничі послуги, найменування, кількість та вартість яких вказані у рахунку на оплату вартості правничої допомоги, що рахунок на оплату вартості правничої допомоги клієнт отримав, факт замовлення та надання йому вказаних у рахунках правничої допомоги підтверджує та згідний з вказаною у рахунку кількістю та вартістю наданих правничих послуг.
У зазначеному вище рахунку визначено найменування правничих послуг, коефіцієнт складності правничої послуги відповідно до тарифів на правничу допомогу, тривалість надання кожної правничої послуги, розмір винагороди за надання кожної правничої послуги.
Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Враховуючи наведені вище акт № 2025/07 прийому-передачі наданих послуг від 31.07.2025 та рахунок на оплату вартості правничої допомоги № 2025/07 від 31.07.2025, станом на 31.07.2025 на підставі договору про надання правничої/ правової допомоги від 14.05.2025, АБ «Веблекс» надало ФГ «Доля» наступні види правничих послуг: підготовка та подання позовної заяви ФГ «Доля» у справі № 910/8880/25, тривалість 13 год., сума винагороди 16 920,00 грн.
Зазначені правничі послуги АБ «Веблекс» були оплачені ФГ «Доля» платіжною інструкцією № 370 від 18.08.2025 на суму 16 920,00 грн. 
Колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Заперечень від відповідача не надходило.
Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21 викладено правовий висновок про те, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
Як слідує з матеріалів справи, представником позивача у позовній заяві зазначено про намір подати докази на правничу допомогу протягом 5-ти днів з моменту винесення судового рішення.
21.08.2025 представник позивача до закінчення судових дебатів подаа до Господарського суду міста Києва докази понесених витрат на правничу допомогу та просив стягнути з відповідача, понесені ним при розгляді справи в суді першої інстанції витрати у розмірі 16 920,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8880/25 позовні вимоги задоволено повністю. 
З огляду на викладене, представником позивача дотримано порядок звернення та надання до суду доказів для розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат представницею позивачки на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.
З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Обґрунтовуючи розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції представник позивача посилався, зокрема, на підготовку та складання позовної заяви, на що було витрачено 13 годин, розмір гонорару за складання якої становить - 16 920,00 грн.
Колегією суддів під час оцінки обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховано кількість, обсяг та зміст підготованих адвокатом документів. Так, позовна заява складена на 9 аркушах, що не потребує багато часу, а також не потребує дослідження великої кількості доказів, пошуку судової практики, яку використав адвокат є давно сформованою. 
Тому, на думку колегії суддів, заявлена сума у розмірі 16 920,00 грн є значно завищеною та не відповідає критеріям співрозмірності та розумності.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, час, витрачений ним на виконання відповідних робіт, доцільність та необхідність виконання даних робіт (надання послуг), колегія суддів дійшла до висновку, що розумною та співмірною є компенсація витрат позивачу у розмірі 6 000,00 грн (складання позовної заяви). 
В іншій частині заявлені витрати на професійну правничу допомогу у цій справі не відповідають критеріям їх реальності та розумності, а тому не підлягають задовленню.
Усі інші доводи та міркування сторін, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів про наявність підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат.
З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/8880/25 слід задовольнити частково.
Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу від 11.11.2025 надав докази на підтвердження витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції. 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представниця позивачки подала до суду копії: договору про надання правничої/правової допомоги від 14.05.2025, акт № 2025/11 прийому-передачі наданих послуг від 10.11.2025, рахунок на оплату вартості правничої допомоги №2025/11 від 10.11.2025 та платіжну інструкцію № 427 від 10.11.2025.
Враховуючи наведені вище, акт № 2025/11 прийому-передачі наданих послуг від 10.11.2025 та рахунок на оплату вартості правничої допомоги № 2025/11 від 10.11.2025, станом на 10.11.2025 на підставі договору про надання правничої/ правової допомоги від 14.05.2025, АБ «Веблекс» надало ФГ «Доля» наступні види правничих послуг: підготовка відзиву ФГ «Доля» на апеляційну скаргу ТОВ «Форвард Агро Трейд» рішення Господарського суду м. Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8880/25, тривалість 9 год., сума винагороди 12 150,00 грн.
Зазначені правничі послуги АБ «Веблекс» були частково оплачені ФГ «Доля» платіжною інструкцією № 427 від 10.11.2025 на суму 6 000,00 грн. Решту зазначених вище правничих послуг АБ «Веблекс» на суму 6 150,00 грн станом на даний час ФГ «Доля» ще не оплачені.
Так, виходячи з наданих представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи, колегія суддів виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготовлених адвокатом документів.
Зокрема, суд оцінює та досліджує подані позивачкою документи та встановлює, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не подавав адвокат під час розгляду справи явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Наразі, у доданому представником позивача акті про надання послуг від 10.11.2025, загальна вартість яких становить 12 500,00 грн.
Колегією суддів під час оцінки обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу враховано кількість, обсяг та зміст підготованих адвокатом документів. Так, відзив на апеляційну скаргу в частині стягнення витрат на правничу допомогу викладений на 13 аркушах, позиція позивача в апеляційній інстанції не змінилася, справа є малозначною, а також не потребує дослідження великої кількості доказів, пошуку судової практики, яку використав адвокат є давно сформованою. 
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, час, витрачений ним на виконання відповідних робіт, доцільність та необхідність виконання даних робіт (надання послуг), з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, а також враховуючи заперечення відповідача, колегія суддів дійшла до висновку, що розумною та співмірною є компенсація витрат позивача у розмірі 3 000,00 грн (складання та подання відзиву на апеляційну скаргу). 
В іншій частині заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу у цій справі на стадії апеляційного розгляду справи не відповідають критеріям їх реальності та розумності, а тому не підлягають задовленню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.
Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8880/25 слід задовольнити частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8880/25 змінити, задовольнивши частково заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу та стягнувши з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. 
Крім того, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат в апеляційній інстанції у розмірі 3 000,00 грн.
Керуючись статтями 129, 240, 244, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8880/25 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8880/25 змінити в частині стягнення витрат на правничу допомогу, виклавши резолютивну частину рішення в цій частині у такій редакції: 
«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд» (Україна, 03143, місто Київ, вулиці Метрологічна, будинок 14Б, код - 40234919) на користь Фермерського господарства «Доля» (Україна, 77012, Івано-Франківська обл., Рогатинський р-н, село Дички, вулиця Зелена, будинок 100, код 38713583) витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп».
В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8880/25 залишити без змін.
3. Заяву представника Фермерського господарства «Доля» про розподіл судових витрат в суді апеляційної інстанції у справі № 910/8880/25 задовольнити частково.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Агро Трейд» (Україна, 03143, місто Київ, вулиці Метрологічна, будинок 14Б, код - 40234919) на користь Фермерського господарства «Доля» (Україна, 77012, Івано-Франківська обл., Рогатинський р-н, село Дички, вулиця Зелена, будинок 100, код 38713583) витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.
В іншій частині у задоволенні заяви представника Фермерського господарства «Доля» про розподіл судових витрат в суді апеляційної інстанції у справі, відмовити.
5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови Північного апеляційного господарського суду.
6. Матеріали справи №910/8880/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич 

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун