21.01.26
33/812/43/26
Справа №473/6427/25
Провадження № 33/812/43/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України
21 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Коломієць В.В., 
із секретарем судового засідання – Біляєвою В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Усенко Антоном Володимировичем, на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
У С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 грудня 2025 року серії ЕПР1 №529769 02 грудня 2025 року о 16:00 год. в м. Вознесенськ по вул. 80-ї Штурмової бригади, біля буд. 32 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погодившись із зазначеною постановою суду захисник  ОСОБА_1 – адвокат Усенко А.В. - подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник Усенко А.В. зазначав, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 спочатку було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і він погодився, а після того як він зазначив, що процедура займе досить багато часу, один з поліцейських зазначив: «Ви маєте право пройти відмовитись». За такого, на думку захисника Усенка А.В., ОСОБА_1 було введено в оману та не попереджено про наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим фактично змусили ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Такі дії працівників поліції можна розцінити, як бажання у будь якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за відсутності для цього законних підстав. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на наявність будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного спяніння у ОСОБА_1 , а його поведінка відповідала обстановці. До того ж, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому був направлення його на огляд на стан сп`яніння було проведено неуповноваженою особою та з істотним порушенням Порядку № 32 та ст. 266-1 КУпАП, а отже додані до протоколу докази слід визнати недопустимими, як такі, що отримані з порушенням встановленого законом порядку. Долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперевним, на ньому відсутній значний проміжок часу, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, що узгоджується із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 216/5226/16-а. Судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, які стосуються належного виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання для дачі особистих пояснень. Також звертав увагу, що раніше до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не притягувався, виконання його службових обов`язків пов`язане з правом керування автомобілем, а тому позбавлення його права керування транспортним засобом призведе до того, що він не зможе належним чином виконувати свої військові обов`язки та нести військову службу на тій посаді, на якій він знаходиться. 
В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вважаю, що суд першої інстанції наведених вище вимог законодавства дотримався.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачений обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п.п."а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частин 1-2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення в повному обсязі підтверджена.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 грудня 2025 року серії ЕПР1 №529769 02 грудня 2025 року о 16:00 год. в м. Вознесенськ по вул. 80-ї Штурмової бригади, біля буд. 32 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт відмови  ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі зафіксований проведеною працівниками поліції відеозйомкою.
Так, відеозйомкою, проведеною на нагрудну боді-камеру, підтверджується, що працівник поліції пропонував  ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, від чого той відмовився (відео 15:57:51-15:59:35).
Таким чином дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови  ОСОБА_1  від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення  ОСОБА_1  вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Посилання адвоката Усенка А.В. в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції свідомо ввели в оману ОСОБА_1 , повідомивши, що він має право відмовитися від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснивши наслідків такої відмови та фактично змусили відмовитися від проведення огляду є необґрунтованими.
Так, матеріали справи не містять доказів про вчинення працівниками поліції дій з метою впливу на ОСОБА_1 , щоб той порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху чи введення його в оману. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 свідомо самостійно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Після чого працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду, пояснивши, що це не звільняє його від відповідальності. 
Не можна вважати обґрунтованим і посилання захисника на відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.
Відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Факт виявлення у ОСОБА_1 таких ознак алкогольного сп`яніння як: виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, порушення мови - підтверджується відображенням цих ознак у протоколі про адміністративне правопорушення та з відеозапису, на якому поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що він має ознаки сп`яніння, зокрема, тремтіння пальців рух (відео 15:57:58-15658:09).
Доводи захисника, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння мав бути проведений посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та відповідно Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Мінстрів України №32 від 12.01.2024 (далі – Порядок) апеляційний суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
Тобто, статтею 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом, поза виконання ними обов`язків військової служби або поза перебування на території військових частин.
З аналізу Порядку вбачається, що він визначає процедуру проведення огляду при вчиненні тих адміністративних порушень, об`єктом яких є порядок проходження військової служби, однак жодним чином не стосується порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння особи водія, який керує транспортним засобом, де об`єктом проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Як вбачається з матеріалів провадження 02 грудня 2025 року водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 в м. Вознесенськ по вул. 80-ї Штурмової бригади, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, де о 16:00 год. був зупинений працівниками поліції. Тобто, подія відбулась поза межами військової частини.
Матеріали справи не містять також і відомостей, що ОСОБА_1 на момент зупинки його поліцейськими виконував службове завдання, пов`язане з проходженням військової служби.
Отже у даній ситуації положення статті 266-1КУпАП не застосовуються.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються, зокрема, забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 , відноситься до правопорушень, що стосуються порушення норм і правил забезпечення безпеки дорожнього руху, тому він несе відповідальність за його вчинення на загальних підставах.
Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що диск з відеозаписом, проведеним співробітниками поліції, який міститься в матеріалах справи не може братись до уваги з огляду на постанову Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а, оскільки не є безперевним, - є безпідставними, оскільки спростовуються змістом проведеного поліцейськими відеозапису. 
Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, містять дев`ять відеофайлів, які є цілісними та безперервними (кожний у свою чергу з часу 15:53:35 до 16:33:03) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. На відео чітко зафіксовано увесь перебіг події, які підтверджують обставини справи, а саме на відеофайлі з відеореєстратора на службовому автомобілі поліції зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 та його зупинку, на відеофайлах з боді-камери працівника поліції зафіксовано встановлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду, а також зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Щодо доводів захисника Усенка А.В. про неповідомлення ОСОБА_1 про судове засідання судом першої інстанції, то самі по собі зазначені обставини не є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.
Так, ОСОБА_1 скористався правовою допомогою та його захисник подав апеляційну скаргу, у якій надавав пояснення щодо обставин справи, виклав свої доводи і заперечення. Крім того, апеляційним судом ОСОБА_1 та його захисник були своєчасно повідомлені про дату, час і місце судового засідання та мали можливість прийняти участь в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження захисника Усенка А.В., що позбавлення водійських прав ОСОБА_1 позбавить його можливості виконувати свої військові обов`язки та нести військову службу на тій посаді на якій він знаходиться. 
Так водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч. 1 ст. 130 КУпАП є одним з найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Судом першої інстанції накладено стягнення в межах санкції, установленої ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше стягнення, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.
З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.
Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Усенко Антоном Володимировичем, залишити без задоволення.
Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.В. Коломієць