справа № 490/11260/24  провадження №2/489/77/26

РІШЕННЯ
Іменем України

30 січня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді      Коваленка І.В.,
за участю секретаря судового засідання   Лупової Є.І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Надра» (далі – ПАТ «КБ «Надра»), ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи – Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – Центральний ВДВС), ОСОБА_3 , про зняття арешту з майна 
встановив:
В грудні 2024 року представник позивача – адвокат Руснакова Т.А. через систему «Електронний суд» звернулася до Центрального районного суду міста Миколаєва, ухвалою якого від 19.12.2024справу направлено за підсудністю до Ленінського (на теперішній час – Інгульський) районного суду міста Миколаєва, з позовом, який в останнє уточнено в частині процесуального статусу учасників 06.11.2025, в якому просить зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер:37863459, видавник ОСОБА_4 , Центральний ВДВС від 25.03.2014. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на початку жовтня 2024 року позивачу стало відомо, що на будинок АДРЕСА_1 було накладено арешт постановою державного виконавця Центрального ВДВС від 25.03.2024. Запис про обтяження внесений до Єдиного реєстру заборон об`єктів нерухомого майна 26.03.2014 за № 6633337. 
Згідно вказаного запису про обтяження, арешт накладено на все майно боржника ОСОБА_2 до якої позивач не має жодного відношення.
Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.09.2024 по справі № 489599723, яке набрало законної сили 06.10.2024, припинено право власності ОСОБА_2 на 1/12 частку житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загально площею 58,7 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності на 1/24 частку за кожним вказаного нерухомого майна, право власності на яку належало ОСОБА_2 . 
Позивач вважає, що арешту є незаконним та таким, що порушує його охоронювані законом інтереси як власника майна, так як накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує законні його права як власника щодо вільного розпорядження майном.
У зв`язку із цим, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом скасування державної реєстрації обтяження у вигляді арешту нерухомого майна.
02.06.2025 Центральний ВДВС через систему «Електронний суд» надав відзив на позов в якому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального ВДВС відмовити.
В обґрунтування відзиву вказано, що на підставі моніторингу Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 26.02.23013 № 2-1254/10, виданого Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість по кредитному договору у розмірі 27649 доларів США 54 центи, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 217845, 21 грн.; судового збору 1700,00 грн.; витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн., всього 219545,21 грн.
Виконавче провадження було відкрито 13.05.2013, а 25.03.2014 винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.
23.06.2014 на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Наведена вище норма Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна боржника. Оскільки при поверненні виконавчого документа стягувачу згідно пункту 9 частини першої статті 47 Закону йому надано право на повторне пред`явлення виконавчого до виконання, арешти накладені при виконанні виконавчого провадження не знімаються.
Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчого провадження № 37863459 діяв в межах наданих йому повноважень, не порушуючи прав та інтересів сторін виконавчого провадження. 
Згідно з пунктом 1-2 Розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, матеріали виконавчого провадження № 37863459 було знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Станом на 02.06.2025 виконавчий лист від 26.02.2013 року 2-1254/10 виданий Шевченківським районним судом м. Києва на виконанні не перебуває, відомості щодо сплати заборгованості за вищевказаним виконавчим документом до відділу не надходили. Встановити факт сплати заборгованості за виконавчими провадженнями № 37863459 відсутня можливість, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягувались. Враховуючи викладене, відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника.
Також, з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду Центральний ВДВС не може бути відповідачем за даною категорією справ, тому позивач зазначив у позові неналежного відповідача.
03.11.2025 відповідач ПАТ «КБ «Надра» через систему «Електронний суд» надало до суду відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог до Банку, який є неналежним відповідачем, так як у 2020 році відбулася заміна кредитора у зобов`язанні на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». 
24.11.2025 за вих. № 5339 від третьої особи Центрального ВДВС надійшов відзив на позовну заяву в якому Відділ просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
У відзиві вказано, що 23.06.2014 старшим державним виконавцем Ульяновим Д.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», а тому позивач повинен був надати докази про добровільне виконання рішення, але цього не зробив.
Крім того, згідно матеріалів виконавчого провадження № 79209756 стягненню підлягає виконавчий збір в розмірі 26093,13 грн.
Позивачем не доведено протиправність накладення арешту державним виконавцем на майно позивача, а також не доведено невідповідність накладеного арешту вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з примусового виконання рішень.
Відповідачі ТОВ « ФК «Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_2 правом на надання відзиву не скористалися.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 14.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Цією ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено ОСОБА_2 та витребувано з Центрального ВДВС копію матеріалів виконавчого провадження № 37863459.
02.06.2025 від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, яку прийнято до розгляду ухвалою суду від 16.06.2025.
В уточненій позовній заяві позивач скористався правом на зміну суб`єктивного складу сторони відповідача вказавши відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвест» правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відповідно до ухвали Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 02.04.2025 по справі №2-29/10, а Центральний ВДВС третьою особою. 
Ухвалою суду від 27.08.2025, за клопотанням позивача та його представника замінено неналежного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвест» на належного відповідача ПАТ «КБ «Надра», виключивши Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвест» з числі учасників справи. Одночасно залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 , виключивши її із складу третіх осіб.
23.10.2025 від представника позивача надійшла до суду уточнена позовна заява (уточнено процесуального статус учасників справи), яка прийнята до розгляду ухвалою суду від 03.11.2025.
Ухвалою суду від 06.11.2025 за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено ТОВ «Дніпрофінансгруп». 
Ухвалою суду від 26.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання, призначене на 19.01.2026, учасники не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Представник позивача надала до суду заяву від 16.01.2026 в якій просила розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити.
Відповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у заяві від 18.11.2025, яка надійшла до суду через систему «Електронний суд», розгляд справи просило здійснити за відсутності його представника та не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині зняття арешту з будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Інші учасники причинну неявки не повідомили, що з урахуванням наявних у справі доказів та письмових заяв, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається та із інформації ВП-спецрозділ, наданої Центральним ВДВС, встановлено, що на примусовому виконані Центрального ВДВС перебувало виконавче провадження № 37863459 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1254/10, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 26.12.2013, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість по кредитному договору у розмірі 27649 доларів США 54 центи, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 217845, 21 грн.; судового збору 1700,00 грн.; витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн., всього 219545,21 грн.
13.05.2013 старшим державним виконавцем Ульяновим О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Так як боржник рішення у добровільному порядку не виконала, тому з метою забезпечення виконання рішення, а також стягнення виконавчого збору і витрат на організацію та проведення виконавчих дій, 25.03.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Державна реєстрація обтяження здійснена державним реєстратором Миколаївського міського управління юстиції 26.03.2014, номер запису про обтяження: 6633337, опис предмета обтяження – все нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_2 .
Наведене вище підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.10.2019, номер інформаційної довідки – 184661800.
23.06.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції на час винесення постанови (виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).
Згідно частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
Доказів повторного пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання матеріали справи не містять та цього судом не встановлено.
Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.09.2024 по справі № 489/5997/23 позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності задоволено. Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/12 частку житлового будинку, з відповідними частинами господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/24 частку житлового будинку, з відповідними частинами господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. в розмірі 25586,50 грн., шляхом перерахування цієї суми на користь ОСОБА_2 з депозитного рахунку Територіального управління ДСА України в Миколаївській області. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/24 частку житлового будинку, з відповідними частинами господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. в розмірі 25586,50 грн., шляхом перерахування цієї суми на користь ОСОБА_4 з депозитного рахунку Територіального управління ДСА України в Миколаївській області. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/24 частку вказаного житлового будинку, з відповідними частинами господарських будівель та споруд, право власності на яку належало ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/24 частку вказаного житлового будинку, з відповідними частинами господарських будівель та споруд, право власності на яку належало ОСОБА_2 .
Заочне рішення не переглядалося і в апеляційному порядку не оскаржувалося, у зв`язку із чим набрало законної сили.
Таким чином, позивач відповідно до рішення суду є власником 1/24 частки житлового будинку, з відповідними частинами господарських будівель та споруд, обтяження на який накладене на підставі постанови державного виконавця від 25.03.2014 та зареєстровано в державному реєстрі за номером запису про обтяження: 6633337. 
Позивач вважає, що обтяження накладенні державним виконавцем порушують його права як власника на вільне розпорядження належним йому нерухомим майном, а тому поновлення його права можливе шляхом зняття арешту з житлового будинку.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За положеннями статті 41 Конституції України  кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України). 
За змістом приписів статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Частина перша статті 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦПК України).
Обтяженням є заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину (стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Частинами першою-третьою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Згідно частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власност».
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). 
Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.
У даному випадку, судом встановлено, що після накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 , позивач в судовому порядку, який не був стороною виконавчого провадження, набув право власності на 1/24 частки житлового будинку, з відповідними частинами господарських будівель та споруд, які належали боржнику. 
Таким чином, хоча накладення державним виконавцем обтяження на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідало вимогам Закону України «Про виконавче провадження», проте після набуття позивачем в судовому порядку права власності на 1/24 частки вказаного майна подальше збереження такого обтяження є порушенням прав останнього, як власника. 
У зв`язку із цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині зняття арешту з 1/24 частки нерухомого майна, власником якої є позивач на підставі заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.09.2024. 
Підстави для задоволення вимоги позивача про зняття арешту з будинку в цілому відсутні, так як арешт не порушує його прав, так як він не є власником іншої частини нерухомого майна.
Щодо доводів Центрального ВДВС про ненадання позивачем доказів добровільного виконання рішення, суд їх до уваги не приймає, так як позивач набув право власності на частку в нерухомому майні на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, позивач не є боржником та стороною виконавчого провадження. 
У іншій частині заперечення Центрального ВДВС не впливають на висновок суду.
Позивачем в якості співвідповідача залучено ПАТ «КБ «Надра», разом з тим в ході розгляду встановлено що право вимоги заборгованості за кредитним договором, позичальником по якому є ОСОБА_2 , у 2020 році набуло ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». У зв1язку із цим, ПАТ «КБ «Надра» є неналежним відповідачем у справі.
Таким чином, враховуючи обставини справи та оцінивши наявні в ній докази, а також неможливість зняття арешту в досудовому порядку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом зняття арешту з житлового будинку в частині 1/24 частки, яка належить на праві власності позивачу, який накладено на підставі постанови державного виконавця від 25.03.2014. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як позивач не довів порушення його прав накладеним арешту на іншу частку нерухомого майна.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зняти арешт майна з 1/24 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , власником якої на підставі заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.09.2024 по справі № 489/5997/23 є ОСОБА_1 , який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.03.2014, винесеною державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Ульяновим Олександром Юрійовичем у виконавчому провадженні № 37863459 (номер запису про обтяження в державному реєстрі: 6633337).
У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач –  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідачі - Публічне акціонерне товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Надра», код ЄДРПОУ 20025456, місцезнаходження: м.Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ОСОБА_2 , РНОКПП  НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», код ЄДРПОУ 40696815, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2,офіс 205; 
треті особи – Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код ЄДРПОУ 35065742, місцезнаходження: м.Миколаїв, вул. Артилерійська, 18, оф. 5, ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 30.01.2026.

Суддя І.В.Коваленко