ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4718/25 Справа № 212/11506/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року                                                        м. Кривий Ріг        
справа № 212/11506/24
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 
відповідач ОСОБА_1 
       
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Амельчишин Олег Валерійович, на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року, яке ухвалено суддею Борис О. Н. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 30 січня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі – ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 4142144 в електронній формі. 
27 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27 червня 2024 року до вказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 27 600 грн, з яких: 5 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 600 грн – сума заборгованості за процентами. 
Окрім того, 18 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (далі – ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів») та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №4361186 в електронній формі. 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 23 від 11 квітня 2024 року до вказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 19 750 грн, з яких: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 750 грн - сума заборгованості за процентами.
Окрім того, 18 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі – ТОВ «Селфі Кредит») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 1126292 в електронній формі. 
30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30052024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30 травня 2024 року до вказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 31 608 грн, з яких: 6 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 608 грн - сума заборгованості за відсотками.
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаними кредитними договорами у загальному розмірі 78 958 грн, а також понесені судові витрати у справі.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості у загальному розмірі 16 000 грн, з яких: за Кредитним договором № 4142144 в розмірі 5 000 грн; за Договором позики № 4361186 в розмірі 5 000 грн; за Кредитним договором № 1126292 в розмірі 6 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» витрати зі сплати судового збору у розмірі 613,60 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Амельчишин О.В., посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача посилається на те, що що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що між позивачами та кредиторами начебто були укладені вище перелічені договори. При цьому суд помилково виходив з того, що для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч.ч. 6-8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Проте суд неправильно застосував норми вказаного закону. Суд помилково вважав встановленим, що договори про надання кредитних коштів підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
Також зазначає, що відповідач не може надати будь-які докази, оскільки він вище вказані договори не укладав та грошові кошти не отримував, а обов`язок доведення того, що саме відповідач отримав грошові кошти і що саме відповідачу належить платіжний інструмент (кредитна) картка, на яку начебто були зараховані грошові кошти, має саме позивач, так як відповідач заперечує, що укладав договори та отримував грошові кошти.
Посилається на те, що договори факторингу за своїм змістом не є договорами факторингу, так як не містять всі обов`язкові умови для даного виду договору.
Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що відсутні докази того, що вказані позивачем веб-сайти начебто входять в сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем Кредиторів в справі. Крім того, надані позивачем роздруківки договорів займу та грошових кредитів належними доказами бути не можуть, оскільки ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони - Кредитора, який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування та грошового займу. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання фінансових послуг, відсутність підтвердженої належними доказами домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані позивачем докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, в кредитному договорі не міститься підпис позичальника на всіх його сторінках, що не дає можливості зробити висновок про те, що саме цей договір та саме з таким змістом був запропонований на підпис відповідачу.
Також вказує, що зазначені у кредитному договорі відомості про особу позичальника, номери телефонів, електронна адреса, неповний номер електронного платіжного засобу, дані паспорті, РНОКПП та місце проживання не в повній мірі відповідають дійсності і не свідчать про проходження позичальником повної ідентифікації. Відсутні підстави вважати, що відповідачем був використаний ідентифікатор електронного підпису та укладено кредитний договір.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
В апеляційній скарзі представник відповідача оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у загальному розмірі 16 000 грн, з яких: за Кредитним договором № 4142144 в розмірі 5 000 грн; за Договором позики № 4361186 в розмірі 5 000 грн; за Кредитним договором № 1126292 в розмірі 6 000 грн. Рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі – ТОВ «Лінеура Україна», Товариство) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 4142144 (далі – Договір, Кредитний договір), на суму 5 000 грн, зі строком кредитування – 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 20 днів. 
Метою кредиту є споживчі потреби. Процента ставка за кредитом - фіксована та становить 2% в день та застосовується в межах всього кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 41 000 грн (п.п. 1.2.-1.5. Договору).
В п. 1.2. Договору зазначено, що Товариство зобов?язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені Договором.
В п.1.1. Договору зазначено, що укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС Товариства.
Перед укладенням цього Договору товариством була здійснена електронна ідентифікація клієнта для входу в Особистий кабінет, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.13 Договору). 
Згідно з п. 2.1 Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківських рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
В пункті 4 Договору передбачений порядок повернення (виплати) кредиту та сплати процентів. Так, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3. Договору (п. 4.1 Договору).
Клієнт зобов?язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором (п. 5.4.1 Договору).
Згідно з п. 8.2. Договору, клієнт підтверджує, що додаткові контактні дані та електронна адреса, які вказані в реквізитах клієнта в Розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» Договору (або надані клієнтом Товариству окремо) належать саме клієнту та знаходяться в його користуванні, володінні та розпорядженні. 
Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливості його підписання відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та нормативних актів Національного банку України (п. 9.3. Договору).
Підписуючи цей Договір клієнт підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», актуальна на дату укладання Договору редакція яких розміщена на веб-сайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п. 9.9. Договору).
З урахуванням вимог п. 9.7.1. Договору, вищевказаний Кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 39139, 15 листопада 2023 року о 14:20:18.
Додаток № 1 до Договору № 4142144 від 15 листопада 2023 року - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є невід`ємною частиною Договору згідно з положеннями 9.12. Договору, також підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 39139, 15 листопада 2023 року о 14:20:18 (а.с. 10-19).
Також відповідачем був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 39139, 15 листопада 2023 року о 14:19:24, Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 20-22).
27 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.23-25).
Відповідно до Витягу від 27 червня 2024 року з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27062024 від 27 червня 2024 року, ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 4142144 у загальному розмірі 27 600 грн, з яких: 5 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 600 грн – сума заборгованості за процентами (а.с. 26).
Так, у зв`язку із неналежним виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе грошових зобов`язань, у останнього утворилася заборгованість перед первісним кредитором, право вимоги щодо якої на підставі вищезазначеного Договору факторингу та Реєстру боржників до Договору факторингу перейшло до позивача. 
Після набуття права грошової вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося додаткового нарахування заборгованості за вищевказаним Кредитним договором, що підтверджується Розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 4142144 від 15 листопада 2023 року за період з 27 червня 2024 року по 30 вересня 2024 року. Так, станом на 30 вересня 2024 року заборгованість відповідача за вказаним Кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 27 600 грн, з яких: 5 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 600 грн – сума заборгованості за процентами (а.с.27).
Окрім того, 18 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (далі – ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів») та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 4361186, на суму позики в розмірі 5 000 грн, строком на 10 днів, з базовою процентною ставкою за день користування позикою в розмірі 29,91% та базовою процентною ставкою з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00%. Дата поверхня позики – 28 листопада 2023 року (п.п. 2.1-2.4 Договору).
Згідно з пунктом 1.Договору, позикодавець зобов?язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов?язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного Договором/додатковими угодами. 
Відповідно до п. 5 Договору, підписанням цього Договору позичальник підтвердив, що ознайомився на сайті позикодавця з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, до моменту підписання цього Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку, що розміщені на сайті позикодавця, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору позичальнику зрозумілі. 
У п. 20. Договору зазначено порядок його укладення. Так, цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Договір позики № 4361186 був підписаний відповідачем ОСОБА_1 18.11.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором jVkk8Ce67c (а.с. 33-35).
В Додатку № 1 до Договору позики № 4361186 від 18 листопада 2023 року, що, згідно з положеннями п. 3 Договору, є невід`ємною його частиною, міститься Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки до договором про споживчий кредит, яка містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором jVkk8Ce67c ОСОБА_1 (а.с.35 зворот-36).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 37-41).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 23 від 11 квітня 2024 року до вказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 4361186 у сумі 19 750 грн, з яких: 5 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 750 грн – сума заборгованості за процентами (а.с. 42).
Так, у зв`язку із неналежним виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе грошових зобов`язань, у останнього утворилася заборгованість перед первісним кредитором, право вимоги щодо якої на підставі вищезазначеного Договору факторингу та Реєстру боржників до Договору факторингу перейшло до позивача. 
Після набуття права грошової вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося додаткового нарахування заборгованості за вищевказаним Договором позики, що підтверджується Розрахунком заборгованості за Договором позики № 4361186 від 18 листопада 2023 року за період з 11 квітня 2024 року по 30 вересня 2024 року. Так, станом на 30 веерсня 2024 року заборгованість відповідача за вказаним Договором позики не погашена, залишок заборгованості складає 19 750 грн, з яких: 5 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 750 грн – сума заборгованості за процентами (а.с.43).
Окрім того, 18 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі – ТОВ «Селфі Кредит», Товариство) та ОСОБА_1 (за текстом Договору – споживач) було укладено Договір № 1126292 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (далі – Кредитний договір, Договір), на суму 6 000 грн, на споживчі потреби, строк кредиту – 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 10 днів, стандартна процента ставка в день за користування кредитом становить 2,2% та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору (п.п. 1.3.-1.6. Договору)
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 53 520 грн (п. 1.8. Договору).
Відповідно до п. 1.1. Договору укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.
Згідно з п. 1.15. Договору, перед укладенням цього Договору Товариством була здійснена електронна ідентифікація споживача для входу в Особистий кабінет.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 (п. 2.1. Договору).
Згідно з п. 4.4. Договору, споживач зобов`язаний, зокрема, у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. 
Підписуючи цей Договір, споживач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Селфі Кредит», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними, а також, що дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. 
Кредитний договір № 1126292 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р158 18 листопада 2023 року о 21:14:45 (а.с. 49-52).
Додаток №1 Договору про надання споживчого кредиту № 1126292 від 18 листопада 2023 року, що міститься Графік платежів, також підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р158 18 листопада 2023 року о 21:14:45 (а.с. 52 зворот -53).
Також відповідачем був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р158 18 листопада 2023 року о 21:14:46 Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.54-55).
30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30052024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 56-59).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 30 травня 2024 року до вказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 1126292 у сумі 31 608 грн, з яких: 6 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 608 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с. 60).
Так, у зв`язку із неналежним виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе грошових зобов`язань, у останнього утворилася заборгованість перед первісним кредитором, право вимоги щодо якої на підставі вищезазначеного Договору факторингу та Реєстру боржників до Договору факторингу перейшло до позивача. 
Після набуття права грошової вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося додаткового нарахування заборгованості за вищевказаним Кредитним договором, що підтверджується Розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 1126292 від 18 листопада 2023 року за період з 30 травня 2024 року по 30 вересня 2024 року. Так, станом на 30 вересня 2024 року заборгованість відповідача за вказаним Кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 31 608,00 грн, з яких: 6 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 608 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с.61). 
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості у розмірі 16 000 грн, з яких: за Кредитним договором № 4142144 в розмірі 5 000 грн; за Договором позики № 4361186 в розмірі 5 000 грн; за Кредитним договором № 1126292 в розмірі 6 000 грн, суд першої інстанції виходив з факту отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів та неналежного виконання зобов`язань за укладеними кредитними договорами позичальником в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку з цим, вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитним договором.
Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
В цій справі судом першої інстанції правильно встановлено, що для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч.ч. 6-8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Отже, договори про надання кредитних коштів підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що кредитні договори між первісними кредиторами та ОСОБА_1 були укладені в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому ОСОБА_1 на вебсайтах товариств подав заявки на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого товариства надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитних договорів та того, що укладення кредитних договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитні договори не були б укладені між первісними кредиторами, суд дійшов висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Так, 27 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27062024, на підставі якого та відповідно до Витягу від 27 червня 2024 року з Реєстру боржників до вказаного Договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 4142144 у загальному розмірі 27 600 грн, з яких: 5 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 600 грн – сума заборгованості за процентами (а.с.23-26).
Також 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, на підставі якого та відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 23 від 11 квітня 2024 року до вказаного Договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 4361186 у сумі 19 750 грн, з яких: 5 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 75 грн – сума заборгованості за процентами (а.с.37-42).
Також 30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30052024, на підставі якого та відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 30 травня 2024 року до вказаного Договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 1126292 у сумі 31 608, грн, з яких: 6 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 608 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с.56-60).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.
У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України.
Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, у зв`язку із неналежним виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе грошових зобов`язань, у останнього утворилася заборгованість перед первісними кредиторами, право вимоги щодо якої на підставі вищезазначених договорів факторингу та реєстрів боржників до договорів факторингу перейшло до позивача. 
На підставі наведеного вище суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів, неналежного виконання зобов`язань за укладеними кредитними договорами позичальником в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим, як наслідок, наявністю правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості у розмірі 16 000 грн, з яких: за Кредитним договором № 4142144 в розмірі 5 000 грн; за Договором позики № 4361186 в розмірі 5 000 грн; за Кредитним договором № 1126292 в розмірі 6 000 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення кредитних договорів в порядку, визначеному чинним законодавством, та на зазначених позивачем умовах, є безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту кредитних договорів між позичальником та кредиторами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.
Підпис відповідача під договорами свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.
Кредитні договори підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо їх умов; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.
Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
Крім того, відповідачем були підписані додатки до кредитних договорів, що є їх невід`ємною частиною, в яких визначений Графік платежів за договорами, а також паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
Матеріалами справи підтверджено, що між первісними кредиторами (позикодавцями) та відповідачем у цій справі були укладені кредитні договори, за умовами яких відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами договорів розмірі за користування такими кредитними коштами. Тобто, сторони погодили порядок та строки виконання зобов`язання.
Водночас, доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту матеріали справи не містять.
У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у апелянта іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь апелянта.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 78 958 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Амельчишин Олег Валерійович, залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 01 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: