ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/57458/24                                                                              

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2025 року                                                                  м. Київ          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача                                       Черпака Ю.К.,
суддів                                                             Кобаля М.І., Штульман І.В.,
за участю секретаря судового засідання           Григор`єва С.О.,          
представника позивача                               адвоката Калініченка Б.І.,
представника відповідача                               Гордієнко Є.В.,                    

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Манад» (далі - позивач/ТОВ «Манад») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач/апелянт/ГУ ДПС у Київській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2024 року № 1785/0709, яким за порушення граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами нараховано штрафні санкції на суму 16 144 169, 31 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області № 1785/0709 від 18 січня 2024 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто сплачений судовий збір у розмірі 24      224, 00 грн на користь ТОВ «Манад» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДПС у Київській області.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року заяву представника позивача Калініченка Бориса Ігоровича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі № 320/57458/24 задоволено частково.
Стягнуто на користь ТОВ «МАНАД» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 80     000, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДПС у Київській області.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 18 січня 2024 року №1785/0709 щодо нарахування штрафних санкцій на суму 330 349, 00 грн та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.
Змінено рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року в частині розподілу судових витрат, визначивши до стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» (адреса: 07714, Київська область, Яготинський район, село Засупоївка, вулиця Центральна, будинок 34, код ЄДРПОУ 32670436) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (адреса: 03151, місто Київ, вулиця Святослава Хороброго, будинок 5а, код ЄДРПОУ 44096797) суму сплаченого судового збору у розмірі 23 740, 00 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області задоволено частково.
Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі № 320/57458/24 змінено в частині розподілу судових витрат, зменшивши суму стягнення витрат на правничу допомогу з Головного управління ДПС у Київській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» з 80 000, 00 грн до 40 000, 00 грн.
Викладено абзац 2 резолютивної частини додаткового рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року в наступній редакції.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» (адреса: 07714, Київська область, Яготинський район, село Засупоївка, вулиця Центральна, будинок 34, код ЄДРПОУ 32670436) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Київській області (адреса: 03151, місто Київ, вулиця Святослава Хороброго, будинок 5а, код ЄДРПОУ 44096797) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000, 00 (сорок тисяч гривень нуль копійок).
16 листопада 2025 року товариством з обмеженою відповідальністю «Манад» подано заяву, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року, яким вирішити питання про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 159 120, 00 грн у зв`язку із апеляційним переглядом рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року та додаткового рішення від 29 липня 2025 року.
В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року у справі № 320/57458/24 частково задоволено апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області, однак суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим заявник просить ухвалити додаткове рішення відповідно до статті 252 КАС України. ТОВ «Манад» посилається на положення статей 132, 134 та 139 КАС України, згідно з якими витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат і підлягають компенсації за рахунок сторони, що програла спір, на підставі поданих доказів. Заявник зазначає, що 27 грудня 2024 року між ним і адвокатом Калініченком Б.І. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого останньому належить гонорар у розмірі 159   120, 00 грн, підтверджений актом надання послуг № 89 від 12 листопада 2025 року. Розмір гонорару узгоджено між адвокатом і клієнтом, а суд не має повноважень втручатися у ці договірні правовідносини, що узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 та постановою Верховного Суду у справі № 922/3812/19.
В запереченні на заяву ГУ ДПС у Київській області зазначило, що клопотання ТОВ «Манад» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення 159   120, 00 грн витрат на правничу допомогу є безпідставним і необґрунтованим. Податковий орган послався на положення статей 132, 134 та 139 КАС України, відповідно до яких сторона, що претендує на компенсацію судових витрат, має довести їх фактичність, необхідність і розумність, а суд зобов`язаний оцінювати не лише факт понесення витрат, а й співмірність їх розміру зі складністю справи. До клопотання не додано платіжних документів, які б підтверджували фактичну оплату послуг адвоката за договором від 27 грудня 2024 року, тому витрати є недоведеними. Крім того, податковий орган вказав, що акт надання послуг № 89 від 12 листопада 2025 року не містить інформації про місце складання, деталізації обсягу робіт і витраченого часу. Наданий адвокатом опис послуг не містить відомостей про участь у судових засіданнях, а заявлена сума включає види робіт, які, за своєю суттю, є одним видом правничої допомоги - складання процесуальних документів. Податкова підкреслює, що справа не відзначалася особливою складністю, оскільки адвокат діяв на підставі вже наявних у справі матеріалів - позову, відзивів і рішення суду першої інстанції.
Вирішуючи подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 320/57458/24, колегія суддів враховує наступне.
За пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з положеннями статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною третьою статті 134 КАС України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Ця норма закону кореспондується з частиною сьомою статті 139 КАС України, згідно з якою розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Про це саме зазначено в частині третій статті 143 КАС України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені умови позивачем дотримані, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу повідомлено суд про стягнення з відповідача понесених судових витрат, а відповідна заява подана протягом п`яти днів з дня проголошення рішення.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий самий правовий підхід застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункту 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Про таке йдеться також в іншій практиці ЄСПЛ, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01): заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2024 року між ТОВ «МАНАД» та адвокатом Калініченком Б.І. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.
У ТОВ «МАНАД» на виконання пункту 4.1 за Договором виникли зобов`язання щодо сплати адвокату Калініченку Б.І. винагороди (гонорару) на загальну суму 212 160, 00 грн (двісті дванадцять тисяч сто шістдесят гривень нуль копійок), що складаються із робіт (наданих послуг), відповідно до акту надання послуг № 55 від 12 травня 2025 року.
12 листопада 2025 року між сторонами підписано Акт надання послуг № 89 на суму 159   120, 00 грн: за забезпечення представника інтересів у судовому спорі щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в суді апеляційної інстанції у справі № 320/57458/24.
Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення частини четвертої статті 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
В даній правовій ситуації колегія суддів вважає, що визначений стороною та його адвокатом розмір гонорару у розмірі 159 120, 00 грн є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на конкретні обставини справи.
Згідно з вимогами частини дев`ятої статті 139 КАС України сума відшкодування має відповідати принципам обґрунтованості, співмірності та пропорційності.
Тому, враховуючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, предмет спору, участь в одному судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, обсяг наданих адвокатом послуг, характер та складність справи, колегія суддів вважає, що сума, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, є справедливою, розумною та співмірною.
Керуючись статтями 139, 143, 252, 325, 328, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» (адреса: 07714, Київська область, Яготинський район, село Засупоївка, вулиця Центральна, будинок 34, код ЄДРПОУ 32670436) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (адреса: 03151, місто Київ, вулиця Святослава Хороброго, будинок 5а, код ЄДРПОУ 44096797) витрати на правничу допомогу в сумі 20 000, 00 грн (двадцять тисяч гривень нуль копійок).
Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                      Черпак Ю.К.

Судді:                                                                                          Кобаль М.І.

                                                                                                    Штульман І.В.
Повний текст постанови виготовлено 03.12.2025.