ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/8919/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/8919/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26.06.2025 адвокат Ольховський Олег Геннадійович, здійснюючи на підставі ордеру (серія АВ №1208602 від 26.06.2025) представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - ГУПФ в м. Києві), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ в Полтавській області), в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ГУПФ в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982;
- зобов`язати ГУПФ в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982 починаючи з 26.12.2024;
- визнати протиправною бездіяльність ГУПФ в м. Києві щодо непроведення перерахунку пенсії позивача шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії позивача, на коефіцієнти у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115 для забезпечення індексації пенсії;
- зобов`язати ГУПФ в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2019 - 2021 роки у розмірі 10 846,37 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 26.12.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що ГУПФ в м. Києві у 2023 - 2025 роках помилково провів індексацію пенсії позивача у порядку, визначеному статтею 42 Закону №1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки у розмірі 3764,40 грн, тоді як правильним є послідовне збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що врахований для обчислення пенсії за 2019 - 2021 роки у розмірі 10846,37 грн на відповідні коефіцієнти збільшення, визначені постановами Кабінету Міністрів України у 2023 - 2025 роках. Крім того, заявник наголошував на обставинах протиправної бездіяльності ГУПФ в Полтавській області, яким при вирішенні питання про призначення пенсії у 2022 році не зараховано до стажу позивача для обчислення пенсії період проходження ним військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982.
У відзиві на позову представник ГУПФ в Полтавській області вказував, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ в м. Києві як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначену з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Оскільки право на призначення пенсії позивач використав у 2022 році, то для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2023-2025 роки немає правових підстав. Додав, що ГУПФ в Полтавській області не приймав рішень про відмову у проведенні перерахунку пенсії позивача (а.с. 73-76).
ГУПФ в м. Києві позову не визнав. У наданому до суду відзиві просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що ОСОБА_1 звернувся із заявою №917 щодо призначення пенсії за віком. Заява розглядалася за принципом екстериторіальності ГУПФ в Полтавській області, за наслідками чого при призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982. Військовий квиток або уточнюючу довідку про підтвердження стажу проходження військової служби заявник не надав. Крім того, лист ГУПФ в м. Києві від 09.04.2025 №2600-0202-8/62628 не є рішенням суб`єкта владних повноважень, натомість носить роз`яснювальний характер, а тому не породжує будь-яких прав чи обов`язків для ОСОБА_1 (а.с. 96-100).
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 позовну заяву залишено без руху. 
Після усунення позивачем недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).
Розгляд справи судом здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 262 КАС України без виклику учасників (письмове провадження).
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує з 02.01.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначену за його ж заявою від 24.01.2022. Для обчислення розміру пенсійної виплати враховано показник середньої заробітної плати, з якої сплачені страховані внески, за 2019 - 2021 роки у розмірі 10 846,37 грн.
На звернення позивача від 25.03.2025 ГУПФ в м. Києві листом від 22.04.2025 повідомив про те, що при обчисленні пенсії враховано показник середньої заробітної плати в Україні у розмірі 10846,37 грн (за 2019-2021 роки). Зазначив, що для одержувачів пенсій, яким розмір пенсій розрахований з урахуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки - 10846,37 грн, пенсії з 01.03.2023, з 01.03.2024, з 01.03.2025 не перераховувалися, оскільки показник середньої заробітної плати в Україні у розмірі 10846,37 грн є більшою величиною за збільшений показник середньої заробітної плати в Україні з 01.03.2023 у розмірі 7405,03 грн, з 01.03.2024 у розмірі 7994,47 грн, з 01.03.2025 у розмірі 8913,83 грн. Таким чином до розміру пенсії позивача встановлено з 01.03.2023 - 100,00 грн, з 01.03.2024 - 100,00 грн. Підпунктом 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" від 25.02.2025 №209 встановлено, що з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсій у 2022 році, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення перерахунку їх пенсій, на коефіцієнт збільшення 1,046 (10846,37 грн х 1,046) 11345,30 грн. Відповідний перерахунок пенсії позивачу проведений з 01.03.2025 (а.с. 20).
На адвокатський запит від 03.04.2025 №4905-04/2025 щодо зарахування до стажу роботи позивача періоду проходження ним військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982 ГУПФ в м. Києві листом від 09.04.2025 повідомив, що підстави для врахування періоду проходження військової служби відсутні, оскільки заявник не надав військового квитка або уточнюючої довідки про період проходження військової служби (а.с. 17). 
Вважаючи протиправною бездіяльність ГУПФ в Полтавській області в частині не зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби, а мотиви відмови ГУПФ в м. Києві у здійсненні індексації (перерахунку) пенсії - незаконними, позивач через представника звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне нормативно-правове регулювання.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон №1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з приписами статті 2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", згідно з якою, законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії").
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтею 4 Закону №1282-XII є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 9 Закону №1282-XII).
У зв`язку з необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 прийнято Закон України №2040-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства", яким частину п`яту статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону №1282-XII в редакції Закону №2040-ІХ визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV).
Преамбулою названого Закону закріплено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону України.
Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV, для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії Кабінет Міністрів України 20.02.2019 прийняв постанову №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", якою, серед іншого, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №124).
Згідно з пунктом 5 Порядку №124, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 4 Порядку №124 визначено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
(ЗСЦ+ЗСЗ) х 50%
К = ------------------------ + 1%,
100%
де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою: ЗСЗ = Псзп (1): Псзп(2) х 100% - 100%,
де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку. Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Згідно з пунктом 5 Порядку №124, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно із абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пенсії, які призначені відповідно до Закону №1058-IV та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 41 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (Офіційний вісник України, 2008 р., № 25, ст.785), щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Відповідно до пункту 6 Порядку №124, під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
З метою забезпечення у 2023 - 2025 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначив, що відповідні перерахунки пенсі мають проводитись з наступних дат та з урахуванням таких розмірів коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема:
з 01.03.2023 - 1,197 згідно з Постановою №168;
з 01.03.2024 - 1,0796 згідно з Постановою №185;
з 01.03.2025 - 1,115 згідно з Постановою №209.
Крім того, статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" установлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше чинним законодавством, окрім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Серед іншого, спірним у контексті даного позову є питання визначення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, який необхідно застосувати при проведенні перерахунку (індексації) пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV: показник станом на 01.10.2017, послідовно збільшений на відповідні коефіцієнти у 2019 - 2025 роках, чи той показник, який використовувався при обчислені розміру пенсії при її призначенні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Питання щорічної індексації пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV, були предметом розгляду у Верховному Суді.
Так, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 15.04.2025 у справі №200/5836/24 зазначила, що запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом №1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
За висновком Верховного Суду положення Порядку №124 не узгоджені з приписами ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV, оскільки по різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (за приписами Порядку).
Відповідно до статті 7 Закону №1058-IV, загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
У зв`язку з цим суд зазначає, що принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. Цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. 
Крім того, принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розмір внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії, а також від розміру заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. 
Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду, та рівнем соціального забезпечення.
Тож, як за висновком Верховного Суду, з огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування при проведенні індексації пенсій починаючи з 2020 року відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV положень пункту 5 Порядку №124 є протиправним.
Відтак абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV.
Тобто, під час перерахунку пенсії, який здійснюється з метою забезпечення її індексації, положення Порядку №124 підлягають застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону №1058-IV, у зв`язку з чим під час такого перерахунку використовуватись має той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення такої пенсії в момент її призначення.
Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 13.01.2025 у справі №160/28752/23, від 27.01.2025 у справах №№ 200/422/24, 620/7211/24, від 28.01.2025 у справах №№ 120/1483/24, 400/4663/24, від 20.02.2025 у справі №460/2711/24, від 30.04.2025 у справі №440/9779/24, від 13.05.2025 у справі №560/8245/24, від 29.05.2025 у справі №400/3325/24, від 15.07.2025 у справі №260/3981/24, від 28.07.2025 у справі №420/18490/24 та багатьох інших.
Застосовуючи наведені вище висновки Верховного Суду до обставин справи, що розглядається, суд констатує висновок, відповідно до якого з метою забезпечення у 2023 - 2024 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначив такі розміри коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема: у 2023 році - 1,197 згідно з Постановою №168, у 2024 році - 1,0796 згідно з Постановою №185, у 2025 році - 1,115 згідно з Постановою №209.
За таких обставин індексація пенсії позивача у 2023-2025 роках мала здійснюватися відповідно до постанов №№168, 185, 209 Порядку №124 з дотриманням приписів ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії з послідовним застосуванням коефіцієнтів збільшення: 1,197, 1,0796, 1,115 відповідно.
Як встановлено судом вище, позивачу пенсія за віком з 02.01.2022 була обчислена з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2019 - 2021 роки у розмірі 10846,37 грн, а тому й індексація пенсії має здійснюватися з урахуванням саме зазначеного показника середньої заробітної плати, а не того показника, що визначений станом на 01.10.2017 (середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки у розмірі 3 764,40 грн).
За вищевикладених обставин суд дійшов висновку щодо протиправності відмови ГУПФ в м. Києві у проведенні перерахунку (індексації) пенсії позивача з 26.12.2024 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати за 2019 - 2021 роки у розмірі 10846,37 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,197, 1,0796 та з 01.03.2025 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати за 2019 - 2021 роки у розмірі 10846,37 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115.
Тому, враховуючи висновки, викладені у вищенаведених постановах Верховного Суду, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії ГУПФ в м. Києві щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796, у зв`язку з чим суд зобов`язує ГУПФ в м. Києві здійснити з 26.12.2024 індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 26.12.2024.
Так само суд визнає протиправними дії ГУПФ в м. Києві щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796, 1,115 та зобов`язує ГУПФ в м. Києві здійснити з 01.03.2025 індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796, 1,115, у зв`язку з чим ГУПФ в м. Києві має провести перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.03.2025.
За таких обставин позов у цій частині слід задовольнити у спосіб, визначений судом.
Надаючи правову оцінку доводам позивача щодо бездіяльності ГУПФ в Полтавській області в частині не зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982, суд враховує такі обставини.
Суд з`ясував, що ОСОБА_1 не зараховано до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982 у зв`язку з ненаданням військового квитка або уточнюючої довідки про період проходження військової служби.
Представник позивача звертався до ГУПФ в м. Києві з адвокатським запитом з питання зарахування до страхового стажу періоду проходження строкової військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982, на який листом від 09.04.2025 отримано відмову з підстав ненадання заявником військового квитка або уточнюючої довідки про періоди військової служби. 
З цього приводу суд зазначає, що за правилами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. "в" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Підпунктом "к" п. 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого Радою Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, передбачено, що крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. Перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в установленому порядку.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 6 Порядку №637, для підтвердження військової служби приймаються військові квитки, довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, довідки архівних і військово-лікувальних установ.
На підтвердження факту проходження військової служби ОСОБА_1 надав до заяви про призначення пенсії у 2022 році трудову книжку від 22.10.1979 серії НОМЕР_1 (а.с. 86-89), в якій міститься запис про службу позивача в лавах Збройних Сил СРСР у період з 30.04.1980 по 20.04.1982. При цьому запис зроблено на підставі військового квитка серія НОМЕР_2 .
За таких обставин ГУПФ в м. Києві на підставі записів трудової книжки від 22.10.1979 серії НОМЕР_1 мав зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження ним військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982. 
Відтак суд визнає протиправними дії ГУПФ в м. Києві щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проходження військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982, у зв`язку з чим зобов`язує саме ГУПФ в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження ним військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982. 
За таких обставин вимоги ОСОБА_1 , що заявлені до ГУПФ в Полтавській області, не підлягають задоволенню.
Тож позов у цілому слід задовольнити частково.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3875,84 грн, що підтверджується квитанціями АТ "Таскомбанк" від 26.06.2025 №8588533670226716 та від 10.07.2025 №7243-2795-6288-0910.
Враховуючи факт часткового задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з ГУПФ в м. Києві як органу, безпосередньо дії якого призвели до порушення прав позивача, у сумі пропорційній до задоволеної частини позовних вимог (1/2) - 1937,92 грн. 
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 у справі №440/8919/25 - задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 26.12.2024 індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796, та у зв`язку з цим провести перерахунок і виплату пенсії починаючи з 26.12.2024. 
4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796, 1,115.
5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.03.2025 індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796, 1,115 та у зв`язку з цим провести перерахунок і виплату пенсії починаючи з 01.03.2025.
6. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проходження ним військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982.
7. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження ним військової служби з 30.04.1980 по 20.04.1982.
8. В решті вимог - позов залишити без задоволення.
9. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп.
Позивач:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368; вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (код ЄДРПОУ 13967927; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання. 

Суддя	 	Є.Б. Супрун