Справа №198/822/25
Провадження № 2/0198/72/26
04.02.2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судових засідань Довгопол О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області позовну заяву  ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради та Станично-Луганської селищної територіальної громади Щастинського району Луганської області в особі Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування вимог зазначено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку,розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 19.10.1988, договору дарування від 21.06.2007 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.1975.
Наразі Щастинський район Луганської області (місце розташування нерухомого майна) знаходиться на тимчасово окупованій території України, де органи влади, в тому числі реєстраційні, державні підприємства, установи та організації не здійснюють свої повноваження, а архіви або доступ до них втрачено.
Звернувшись до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради для реєстрації права власності на житловий будинок в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, позивачка отримала відмову у вчиненні реєстраційних дій через те, що нею не подано оригіналу свідоцтва про право на спадщину від 08.07.1975, оскільки документ було втрачено, а щодо інших правовстановлюючих документів, то державний реєстратор не зміг отримати відомості з реєстрів бюро технічної інвентаризації, які б підтверджували набуття права.
Таким чином, позивачка не має змоги оформити своє право власності, тому змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 02.12.2025 позов залишений без руху, позивачці наданий строк для усунення недоліків, які у встановлений судом строк усунуті.
Ухвалою від 10.12.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 22.01.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.
Представник Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв з проханням відкласти розгляд справи або з повідомленням причин неявки не надав.
Представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши відзив на позов, в якому просив вирішити спір на підставі наявних матеріалів та прийняти законне рішення, а також розглядати справу за його відсутності.
З огляду на те, що відповідачі в судове засідання не з`явились, на виконання вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності та ухвалити рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 є власником житлового будинкурозташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі таких правовстановлюючих документів:
- свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 19.10.1988 виконкомом Станично-Луганської районної Ради народних депутатів за рішенням від 18.10.1988, протокол № 367 (1/2 частка нерухомого майна), право власності зареєстровано у Ворошиловградському бюро технічної інвентаризації 19.10.1988 в реєстровій книзі за № 2/506;
- договору дарування від 21.06.2007, посвідченого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 902 (1/4 частка нерухомого майна), право власності зареєстровано у Станично-Луганському районному госпрозрахунковому бюро технічної інвентаризації 04.07.2007 в реєстровій книзі № 2, номер запису 506, реєстраційний номер 19139722; 
- свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.1975, виданого Четвертою Ворошиловградською державною нотаріальною конторою УРСР та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3313 (1/4 частка нерухомого майна), право власності зареєстровано у Ворошиловградському бюро технічної інвентаризації 22.11.1988 в реєстровій книзі за № 2/506.
У складеному 11.05.2007 технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок власником об`єкту зазначена позивачка ОСОБА_1 .
Як виходить з наявних в матеріалах справи документів, місце постійного проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою:  АДРЕСА_1 .
Рішенням № 81150927 від 02.10.2025 державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради відмовив у вчиненні реєстраційних дій з реєстрації права власності позивачки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок за вказаною вище адресою через те, що не подано оригінал свідоцтва про право на спадщину від 08.07.1975. 
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Щастинський район, де розташований об`єкт нерухомого майна, станом на день прийняття рішення включений до Переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, внаслідок чого державні підприємства, установи та організації не здійснюють свої повноваження, а архіви або доступ до них втрачено.
Надаючи оцінку обставинам набуття позивачкою права власності та необхідності його підтвердження в судовому порядку, суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За частинами 2 та 3 статті 3 вказаного Закону права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Разом з тим, встановлено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав (ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Відповідно до пунктів 1, 3, 6 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одними з правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав, є:
- укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дублікат;
- свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;
- свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дублікат.
Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії (п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Статтею 24 цього ж Закону визначено, що державний реєстратор відмовляє в державній реєстрації прав, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до ст.ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З огляду на зазначені вище фактичні обставини та положення діючих на момент отримання правовстановлюючих документів нормативно-правових актів, суд доходить висновку, що позивачка до 1 січня 2013 року правомірно набула право власності на житловий будинок, зареєструвала його у встановленому на той час порядку, однак наразі позбавлена можливості зареєструвати своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майноз об`єктивних причин, зокрема, у зв`язку з втратою оригінала свідоцтва про право на спадщину, а також у зв`язку зі знаходженням об`єкта нерухомого майна на тимчасово непідконтрольній Україні території, через що відсутня можливість підтвердження набуття права від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили або мали проводити оформлення та/або реєстрацію їх права власності на нерухоме майно та які не здійснюють свої повноваження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в: 
Позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради та Станично-Луганської селищної територіальної громади Щастинського району Луганської області в особі Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою:  АДРЕСА_1 .
Відомості про учасників справи:
- ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );
- Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (адреса місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 7, ЄДРПОУ 40452947);
- Станично-Луганська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області (адреса місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 3а, ЄДРПОУ 43918777).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено та підписано 04 лютого 2026 року.

Суддя      І.  О.  Гайдар