ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/10947/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східної (Дніпровської) митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року (суддя Ніколайчук С.В.) в справі №160/10947/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Опцион Трейд» до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Опцион Трейд» звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 01 квітня 2025 року № UA110130/2025/000108/1 та від 01 квітня 2025 року № UA110130/2025/000109/1.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовані прийняті Дніпровською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 01.04.25 № UA110130/2025/000108/1 та від 01.04.25 № UA110130/2025/000109/1.
Відповідно до наказу Державної митної служби України від 08 серпня 2025 року № 775 «Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби» територіальний орган як відокремлений підрозділ Державної митної служби України Дніпровську митницю (код 43971371) перейменовано на Південно-Східну митницю (код 43971371), про що внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідний запис 20 серпня 2025 року.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року замінено найменування відповідача з «Дніпровська митниця» на «Південно-Східна митниця».
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга містить виклад обставин прийняття рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які є предметом позову, та фактично повторює зміст відзиву на позовну заяву.
Доводи апелянта зводяться до неврахування судом першої інстанції, що подані декларантом для митного оформлення документи мали розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, тому у відповідача виник обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом, який став підставою для витребування додаткових документів та для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, адже декларантом не спростовано сумніви митниці у правильності визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору.
У відзиві позивач просить залишити рішення без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 23 листопада 2016 року між ТОВ ОпционТрейд» (покупець за контрактом) та виробником “SHENZHEN KEYLINK COMPANY LIMITED” (продавець за контрактом, Китай) укладено контракт № 0128 на поставку товарів.
На адресу позивача з Китайської Народної Республіки в контейнері № MRSU4828751 на підставі прямого контракту від 23.11.2016 № 0128 із компанією-виробником “SHENZHEN KEYLINK COMPANY LIMITED” за інвойсом від 13.01.25 № KLINV240933 надійшло 5434,80 кг керамічного посуду (код УКТ ЗЕД 6912002300) та 12 978,40 кг порцелянового посуду (код УКТ ЗЕД 6911100000).
31.03.2025 для митного оформлення 5 434,80 кг керамічного посуду (код УКТ ЗЕД 6912002300) відповідачу подана митна декларація № 25UA110130006570U0 із заявленням митної вартості за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).
01.04.2025 відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2025/000108/1, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 1,5211 долари США/кг до 3,8700 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.
10.01.2025 у зв`язку із незгодою із рішенням МВ № 108 в порядку ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України подана нова митна декларація № 25UA110130006767U4, за якою товари випущені у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 137 458,62 грн (26 434,35 грн мито, 111 024,27 грн ПДВ).
31.03.2025 для митного оформлення 12 978,40 кг порцелянового посуду (код УКТ ЗЕД 6911100000) відповідачу подана митна декларація № 25UA110130006597U3 із заявленням митної вартості за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).
01.04.2025 відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2025/000109/1, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення з 2,1585 долари США/кг до 3,1400 долари США/кг та у якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості - резервного.
10.01.2025 у зв`язку із незгодою із рішенням в порядку ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України подана нова митна декларація № 25UA110130006768U3, за якою товари випущені у вільний обіг із збільшенням (доплатою) загальної суми митних платежів на 168771,01 грн (52740,94 грн мито, 116030,07 грн ПДВ).
Загальна сума різниці митних платежів становить 306229,63 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з не доведення відповідачем належними та допустимими доказами наявності у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та відповідно, не спростування правильності визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивної можливості застосування основного методу визначення митної вартості. 
Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «Опцион Трейд» 31 березня 2025 року подано до Дніпровської митниці ЕМД № 25UA110130006570U0 з метою здійсненні митного оформлення партії товару (керамічний посуд, код УКТ ЗЕД 6912002300, у кількості 5434,80 кг), імпортовану за угодою з виробником (код 4104 в графі 44) від 23 листопада 2016 року №0128, укладеним з компанією SHENZHEN KEYLINK COMPANY LIMITED (КНР), згідно з рахунком-інвойсом від 13 січня 2025 року № KLINV240933.
Поставка товарів здійснена на умовах FOB, SHENZHEN, Китай, згідно з Інкотермс 2010.
До митної декларації декларантом з метою підтвердження митної вартості додано документи, зазначені в графі 44 МД. 
Митна вартість товару декларантом визначена на основним методом визначення митної вартості – за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
Митним органом надіслано позивачеві повідомлення, в якому запропоновано подати додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. 
На вимогу митного органу декларантом повідомлено про ненадання витребуваних документів. 
Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 01 квітня 2025 року №UA110130/2025/000108/1, яким митну вартість товару визначено за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості згідно зі ст. 64 Митного кодексу України, а саме митна вартість скоригована в сторону збільшення з 1,5211 доларів США/кг до 3,8700 доларів США/кг.
ТОВ «Опцион Трейд» 31 березня 2025 року подано до Дніпровської митниці ЕМД №25UA110130006597U3 з метою здійсненні митного оформлення партії товару (порцеляновий посуд, код УКТ ЗЕД 6911100000, у кількості 12 978,40 кг), імпортовану за угодою з виробником (код 4104 в графі 44) від 23 листопада 2016 року №0128, укладеним з компанією SHENZHEN KEYLINK COMPANY LIMITED (КНР), згідно з рахунком-інвойсом від 13 січня 2025року № KLINV240933. 
Поставка товарів здійснена на умовах FOB, SHENZHEN, Китай згідно з Інкотермс 2010.
До митної декларації декларантом з метою підтвердження митної вартості додано документи, зазначені в графі 44 МД. 
Митна вартість товару декларантом визначена на основним методом визначення митної вартості – за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
Митним органом надіслано позивачеві повідомлення, в якому запропоновано подати додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. 
На вимогу митного органу декларантом повідомлено про не надання витребуваних документів. 
Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 01 квітня 2025 року № UA110130/2025/000109/1, яким митну вартість товару визначено за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості згідно зі ст. 64 Митного кодексу України, а саме митна вартість скоригована в сторону збільшення з 2,1585 доларів США/кг до 3,1400 доларів США/кг.
Спірним є питання наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості за основним методом визначення митної вартості та застосування митним органом другорядного (резервного) методу.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України (далі – МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлено статтею 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларація митної вартості подається у разі:
1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;
2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;
3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.
Згідно з частинами восьмою – дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості товару є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару. 
Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України.
При перевірці правильності визначення митної вартості товару митницею встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.
Виходячи з рішення про коригування митної вартості, документи, подані згідно з частиною другою статті МК України, містять розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості, а саме:
1) пунктом 1.3 контракту від 23.11.2016 №0128 визначено, що якісні та технічні характеристики товару, що поставляється за цим контрактом, вказуються в проформі-інвойсі та/або інвойсі, та/або специфікації на кожну партію товарів, проте в вищезазначених документах якісні характеристики не зазначено та документ щодо якості не надано; розділом 6.6 контракту визначені що для підтвердження якості товару здійснюється сертифікатом якості, при цьому до митного оформлення не надано даного документа, що підтверджує якість оцінюваних товарів;
2) відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування 74 483,50 грн, проте у поданих для підтвердження транспортної складової митної вартості документах відсутні відомості щодо вартості понесених витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів у порту Gdansk (Poland); у довідці від 24.03.2025 №23 вказано, що у логістичні послуги 35 200,00 грн включаються витрати на перевантаження вантажу, зберігання вантажу, оформлення документів; довідка про транспортні витрати не передбачена договором на перевезення та не відповідає вимогам наказу від 24.05.2012 №599; наведені відомості у довідці щодо логістичних витрат не кореспондуються з відомостями рахунку від 20.03.2025 №ТП24/2;
3) згідно з маніфестом Головного митного управління КНР №52 2008 року в графі 14 митної декларації заповнюється реєстраційний номер коносаменту або транспортних накладних. У графі 14 експортної декларації від 14.01.2025 №531620250160143416 вказано транспортний документ №А2501143654, який декларантом до митного оформлення не надавався. Декларантом до митного оформлення надано коносамент від 17.01.2025 № GSZS0202193, що свідчить про наявність іншого транспортного документу, що до митного оформлення не надавався. 
Стосовно зауваження митниці про не надання декларантом до митного оформлення документів на підтвердження якісних характеристики, не надання сертифікатів якості, інших документів, що підтверджує якість оцінюваних товарів, суд зазначає, що ці документи (сертифікат якості товару, інші документи про характеристики та якість товару) не є документами, що підтверджують митну вартість у розумінні статті 53 МК України, тому не надання цих документів не підставою для здійснення коригування митної вартості.
Стосовно питання доведеності транспортної складової митної вартості суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
За положеннями пункту 6 частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
Судом встановлено, що постачання товару здійснювалось на умовах FOB Shenzhen, Китай, згідно з Інкотермс 2010. 
Міжнародне? ?перевезення? товару здійснювалось?на підставі договору транспортно-експедиторського обслуговування № 1812ОТ-МТ від 18 грудня 2015 року, укладеного ТОВ «Опцион Трейд» як клієнт з ТОВ «Морімото Транс» як експедитором.
На підтвердження транспортної складової митної вартості декларантом до митного оформлення надано наступні документи: договір транспортного експедирування від 23.08.2022 №2308, укладений ТОВ «МОРІМОТО ТРАНС» з ФОП ОСОБА_1 ; договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.03.2025 №14, укладений ФОП ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_2 ; договір експедирування вантажів в міжнародному та внутрішньому сполученні від 10.12.2024 №10/12: рахунки від 20.03.2025 №К24, №ТП24/1 та №ТП24/2; від 24.03.2025 №ТП24/3; платіжні інструкції від 20.03.2025 №№3962, 3963, 3964, від 24.03.2025 №4095; калькуляція від 31.03.2025 №3103/1; довідка від 24.03.2025 № 23; заявка від 27.12.2024 №73.
Відповідно до рахунку від 20.03.2025 №К24 визначені наступні витрати: винагорода експедитора – 2500,00 грн. 
Відповідно до рахунку від 20.03.2025 №ТП24/1 визначені наступні витрати: оплата за перевезення вантажу за межами державного кордону України (фрахт на користь судноплавної лінії) без ПДВ – 192898,72 грн. 
Відповідно до рахунку від 20.03.2025 №ТП24/2 визначені наступні витрати: логістичні послуги – 35200,00 грн.
Відповідно до рахунку від 24.03.2025 №ТП24/3 визначені наступні витрати: транспортні послуги за маршрутом м. Gdansk (Poland) – м/п Ягодин – 23306,40 грн; транспортні послуги за маршрутом м/п Ягодин – м. Дніпро – 36693,60 грн.
Відповідно до Інкотермс 2010 (Правила ICC для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі) термін FOB (Free on Board) «Вільно на борту» означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов`язання по поставці, з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець має нести усі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару. За умовами FOB на покупця покладаються обов`язки з очищення товару від мит для його експорту. Даний термін може застосовуватися лише при перевезенні товару морським або внутрішнім водним транспортом. 
Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Таким чином складовими митної вартості товару є інвойсна вартість товару та вартість перевезення (фрахту) товару в порт призначення (до кордону України). 
Суд зауважує, що довідка про транспортні витрати від 24.03.2025 №23 містить інформацію про вартість логістичних послуг у розмірі 35 200,00 грн, до яких включаються витрати на перевантаження вантажу, зберігання вантажу, оформлення документів, тому аргумент апелянта про відсутність в поданих декларантом документах відомостей про вартість понесених витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів у порту Gdansk (Poland).
Той факт, що довідка про транспортні витрати не передбачена договором на перевезення та не відповідає вимогам наказу від 24.05.2012 №599, не спростовує відомості про розмір транспортних витрат, зазначених в довідці, іншого відповідачем не доведено.
Стосовно того, що відомості у довідці щодо логістичних витрат не кореспондуються з відомостями рахунку від 20.03.2025 №ТП24/2, адже у рахунку від 20.03.2025 №ТП24/2 визначений саме розмір логістичних послуг - 35200,00 грн, який відповідає відомостям, зазначеним у довідці.
Відтак, суд відхиляє твердження відповідача про наявність у митного органу сумніву щодо розміру транспортної складової митної вартості, оскільки подані декларантом на підтвердження транспортної складової митної вартості є достатніми, відомості, зазначені у поданих документах кореспондуються між собою, а наявний у митного органу сумнів в достатній мірі не обґрунтований.
Стосовно зауваження апелянта про те, що згідно з маніфестом Головного митного управління КНР №52 2008 року в графі 14 митної декларації заповнюється реєстраційний номер коносаменту або транспортних накладних, у графі 14 експортної декларації від 14.01.2025 №531620250160143416 вказано транспортний документ №А2501143654, який декларантом до митного оформлення не надавався, декларантом до митного оформлення надано коносамент від 17.01.2025 № GSZS0202193, що свідчить про наявність іншого транспортного документу, що до митного оформлення не надавався, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що у поданій до митного оформлення експортній митній декларації країни відправлення від 14.01.25 № 531620250160143416 містяться відомості про кількість, одержувача, ціну товару, які кореспондують відомостям митних декларацій позивача № 25UA110130006570U0 та № 25UA110130006597U3.
Зазначення у експортній декларації країни відправлення транспортного документу, який не надавався митному органу, не може слугувати підставою для сумніву у правильності визначення декларантом транспортної складової митної вартості та, відповідно, для коригування митної вартості, адже графа 14 експортної декларації країни відправлення 14 містить відомості про накладну, яка є внутрішнім документом країни відправлення, надання якої позивачу не передбачено контрактом, через такий документ не може бути поданий до митного оформлення.
Суд зауважує, що усі висловлені митницею зауваження у переважній більшості стосуються документів, які відповідно до частини другої статті 53 МК України не є документом, що підтверджують митну вартість товару, тому відсутні підстави вважати, що не надання цих документів перешкоджає митному органу перевірити числові значення складових митної вартості.
Відповідачем не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації щодо складових митної вартості товару.
Подані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за товар. 
Верховним Судом у постанові від 23 липня 2019 року в справі № 1140/3242/18 зазначено, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Враховуючи приведені обставини, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Також апелянтом зазначається про не надання декларантом додатково витребуваних документів.
Суд з цього приводу також погоджується із висновком суду першої інстанції, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до статті 53 МК України обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, тобто митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. 
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
В цьому випадку декларантом надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, тому є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що сам факт не подання декларантом додаткових документів не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару, з урахуванням того, що митним органом не обґрунтовано, яким чином додатково витребувані документи могли б вплинути на митну вартість товару.
Суд вказує, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за основним методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11 вересня 2012 року (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31 березня 2015 року в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів відповідач повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості. 
10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994). 
Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.
Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Суд не піддає сумніву право митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.
Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості (за резервним методом). 
Статтею 57 МК України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини першої якої визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Згідно з частиною другою статті 57 МК основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частинами третьою – п`ятою цієї статті передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
За приписами статті 64 МК України, яка регулює питання застосування резервного методу, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Оцінюючи правомірність застосування митним органом другорядного методу визначення митної вартості (резервного методу, метод 2-ґ), суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за другорядним методом 2-ґ за митною декларацією, зазначеною у рішенні про коригування митної вартості, є безпідставним, оскільки у оскарженому рішенні не наведено мотивів щодо того, що товари за приведеною митною декларацією та митною декларацією, поданою позивачем, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаними деклараціями та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а оспорюване рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митницею згідно з положеннями ст. 64 МК України, ґрунтується на митній вартості іншого митного оформлення.
Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який має однакові характеристики, умови поставки є схожими, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірних товарів та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваних товарів.
На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає частині другій статті 53 МК України, з урахуванням умов поставки товару, відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у статті 58 МК України.
Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не спростовані відповідачем. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східної (Дніпровської) митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року в справі №160/10947/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року в справі №160/10947/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Опцион Трейд» до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 04 лютого 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 04 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов