ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року	Львів	Справа № 500/7664/24 пров. № А/857/13046/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Заверухи О.Б., Ільчишин Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “ВАЛК”, 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року (суддя – Дерех Н.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Тернопіль, дата складання повного тексту – 11.03.2025), 
в адміністративній справі №500/7664/24 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “ВАЛК”, 
про стягнення податкового боргу,

встановив:

У листопаді 2024 року позивач Головне управління ДПС у Тернопільській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ТОВ “Будівельна компанія “ВАЛК”, в якому просив стягнути з рахунків у банках відповідача, що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить ТОВ “БК “ВАЛК” кошти у розмірі податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі – 855234,99 грн.. 
У лютому 2025 позовач подав до суду першої інстанції заяву про закриття провадження щодо частини позовних вимог, в якій просив ухвалити рішення про стягнення з рахунків у банках позивача, що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить ТОВ «БК «ВАЛК» кошти у розмірі податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 692682,13 грн., у решті позову закрити провадження. 
Ухвалою суду першої інстанції від 11.03.2025 вказану заяву позивача задоволено і закрито провадження у цій справі про стягнення податкового боргу в частині позовних вимог на суму 162552,86 грн.. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області з рахунків у банках Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “ВАЛК”, що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “ВАЛК” кошти у розмірі податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі - 692682 грн. 13 коп.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення не відповідає нормам права, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції зроблено передчасні висновки, які не ґрунтуються на нормах матеріального права, а виключно на твердженням позивача, які приймаються судом першої інстанції як докази у даній справі, а доводи та пояснення відповідачів взагалі упущені, позаяк не покладаються судом в основу рішення, а тому відповідач вважає, що рішення підлягає скасуванню. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
Відповідач ТОВ “Будівельна компанія “ВАЛК” зареєстроване органами державної реєстрації як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб," фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 
Згідно довідки про наявність податкового боргу станом на 04.12.2024 за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі - 855234,99 грн. (основний платіж - 0,00 грн.; штрафна санкція - 854905,16грн.; пеня - 329,83 грн.) (а.с.10). 
Заборгованість по податку на додану вартість виникла у зв`язку з несплатою узгодженого грошового зобов`язання нарахованого згідно податкових повідомлень-рішень від 04.10.2023 року №00069510405 на загальну суму - 849184,03 грн. (з урахуванням сплачених (погашених) сум), винесеного на підставі Акта перевірки від 12.09.2023 року №6907/19-00-04-05/40682650, яким встановлено факт порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН та від 28.10.2024 року №00149580405 на суму - 7753,86 грн., винесеного на підставі Акта перевірки від 25.09.2024 року №12725/19-00-04-05/40682650, яким встановлено факт порушення граничних термінів сплати узгодженої суми податкових зобов`язань. Також, нараховано пеню у зв`язку із несплатою узгодженого грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки за період з 11.09.2024 року по 28.11.2024 року (а.с.17-34). 
Зазначене податкове повідомлення-рішення від 04.10.2023 було оскаржено відповідачем в судовому порядку. 
Правомірність податкового повідомлення-рішення 04.10.2023 року №00069510405 підтверджено рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 року по справі №500/382/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2024 року, яким в задоволені позовних вимог відмовлено (а.с.24, 27). 
Відповідачу виставлялась податкова вимога №0008521-1302-1900 від 30.09.2024 року, з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався (а.с.14). 
Ухвалою суду першої інстанції від 10.03.2024 провадження у цій справі закрито в частині позовних вимог на суму 162552,86 грн.. 
У відповідності до інтегрованої картки платника, довідки про наявність боргу, який необхідно заявити по ТОВ "Будівельна компанія "ВАЛК" станом на 31.01.2025 по платежах, що контролюються Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, у відповідача наявна заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі - 692682,13 грн. (основний платіж - 692352,30 грн.; штрафна санкція - 0,00 грн.; пеня - 329,83грн.) з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (а.с.54, 55). 
З метою стягнення з відповідача суми боргу, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).
Відповідно до п.15.1 статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Пунктом 6.1 статті 6 ПК України визначено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно із пп.14.1.39 п.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Податковим боргом, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п.38.1 ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Виникнення та існування такого податкового боргу також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: випискою з інтегрованої картки платника податку та розрахунком суми боргу.
Пунктом 87.1 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти.
Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Кодексу).
Тобто, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення податкового боргу повинен сплатити пеню у розмірі, який залежить від періоду прострочення.
Судом з`ясовано, що відповідачу виставлялась податкова вимога №0008521-1302-1900 від 30.09.2024 року, з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.
Статтею 95 ПК України унормовано, що податкова заборгованість платників податків стягується органами державної податкової служби на підставі рішення суду шляхом: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; реалізації майна платника податків, що перебуває у податковій заставі; стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків. При цьому, право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з платника податків виникає у податкового органу через 30 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
Отже, процедура стягнення податкового боргу може ініціюватися виключно через звернення органу стягнення з відповідним позовом до суду. При цьому окремі процедури стягнення коштів за податковим боргом та продажу майна, що перебуває в податковій заставі, не застосовуються, а виконання рішення суду про стягнення податкового боргу з платника податків здійснюється не податковими органами, а державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Як видно з рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 року у справі №500/382/24, правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 04.10.2023 №00069510405 підтверджено.
На підставі цього податкового повідомлення-рішення виник податковий борг.
Доказів сплати заборгованості відповідачем не надано і такі судом не здобуто.
На підставі вказаного, враховуючи наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 692682,13 грн, відсутність доказів, які свідчили б про сплату вказаного боргу, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача означеного вище податкового боргу. 
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними відповідні доводи апелянта про те, судом першої інстанції зроблено передчасні висновки, які не ґрунтуються на нормах матеріального права, а виключно на твердженням позивача, які приймаються судом першої інстанції як докази у дані справі, а доводи та пояснення відповідачів взагалі упущені, оскільки матеріалим справи не містять жодних доводів і пояснень відповідача на спростування тверджень позивача. 
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “ВАЛК” – залишити без задоволення. 
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року в адміністративній справі №500/7664/24 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “ВАЛК” про стягнення податкового боргу – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	Н. В. Ільчишин