ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" січня 2026 р. справа № 300/8135/24
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі – відповідачі) в якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 02 травня 2024 року №092750009975 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 достроково пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення 29.02.2024.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.02.2024 позивач звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України зі заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV. Пенсійним органом прийнято рішення про призначення вказаної пенсії яка виплачувалася з 29.02.2024 до 30.04.2024. Надалі, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області переглянуло заяву від 29.02.2024 про призначення пенсії та прийняло оскаржуване рішення від 02 травня 2024 року №092750009975 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки не надано висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Такі дії відповідача уважає протиправними, так як наявними у матеріалах справи документами підтверджується те, що дочка ОСОБА_2 мала медичні показники для визнання її особою з інвалідністю дитинства до 16 річного віку. Таким чином, на думку позивача, прийняте відповідачем рішення про відмову позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV є протиправним та підлягає скасуванню.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 30.10.2024 позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення її недоліків. 
Позивач, 11.11.2024 виконала вимоги ухвали суду від 30.10.2024 про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористався правом на подання відзиву, в якому проти позову, просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, законах України, а відтак вимоги позивача, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Вказав про те, що визначальним для призначення дострокової пенсії по досягненню 50-річного віку є саме час встановлення інвалідності дитини до шестирічного віку, або ж наявність висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що така дитина мала дійсні медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення вказаного віку. До заяви про призначення пенсії від 29.02.2024 позивачем долучено Висновок лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділу КНП "Лисецької ЦРЛ" від 26.02.2024 № 374, у якому не зазначено, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку та не містить підстав видачі.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області скористався правом на подання відзиву, в якому представник заперечуючи проти позовних вимог, зазначив ті самі заперечення, що і відповідач 1 у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.02.2024 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії (за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV) та доданими до заяви документами.
В зв`язку із призначенням пенсій за принципом екстериторіальності та єдиної черги завдань, заява позивача про призначення пенсії розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.
За результатами розгляду заяви та наданих до неї документів прийнято рішення від 02 травня 2024 року №092750009975, яким заявнику відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, оскільки не надано висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Також у рішенні зазначено про те, що вік заявника 50 років 06 місяців 28 днів, страховий стаж 19 років 06 місяців 20 дні.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають:
жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 330/2181/16а вказано, що для призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідний висновок МСЕК дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону № 1058-IV. Такий висновок передбачений п. 2.18 Порядку № 22-1.
При цьому визначальною умовою для призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства є виховання до шестирічного віку саме дитини з інвалідністю з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань. Тобто при вирішенні питання про наявність права на призначення такого виду пенсії враховується не тлумачення поняття "особа з інвалідністю з дитинства", а момент настання медичних показань для встановлення інвалідності.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.12.2021 у справі № 336/2781/17-а (2а/336/294/17), від 18.01.2022 у справі № 448/1650/17, від 19.01.2022 у справі № 636/2618/17, від 18.07.2022 у справі № 448/1650/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 передбачено, що визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).
Як встановлено оскаржуваним рішенням рішення від 02 травня 2024 року №092750009975, яким заявнику відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, оскільки не надано висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , позивач є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).
Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».
Із змісту висновків ЛКК № 374 від 26.02.2024, №856 від 13.05.2024, №1234 від 25.06.2024, №1642 від 20.08.2024 виданих КНМП "Лисецька лікарня", судом встановлено те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю ІІІ групи, діагноз: набута деформація хребта ІІІ ступеня та грудної клітки (правобічний грудний сколіоз і реберний горб) з різким порушенням функції опорно-рухового апарату, органів дихання та кровообігу. Заключення: має (мала) медичні показання для визнання дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку (а.с.16-21).
Отже, до заяви про призначення пенсії позивачем надано пенсійному органу відповідний висновків ЛКК № 374 від 26.02.2024, №856 від 13.05.2024, №1234 від 25.06.2024, №1642 від 20.08.2024 виданих КНМП "Лисецька лікарня" про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.
Відтак, позивач є матір`ю особи з інвалідністю, яка виховувала її до досягнення шестирічного річного віку, має необхідний вік та страховий стаж, що дає їй право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
За змістом статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії тощо.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 02 травня 2024 року №092750009975 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком.
Згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-ІV звернення за призначенням пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Вимогами пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У даній справі, органом що розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, рішенням якого ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії. 
Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Така позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08.02.2024 по справі №500/1216/23 (провадження №К/990/37966/23).
Таким чином, належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, буде ефективним та забезпечить належний судовий захист у тій мірі, яка є необхідною у даному конкретному випадку, буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити позивачу дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 № 1058-IV з 29.02.2024.
Підсумовуючи вищезазначене, суд уважає за необхідне позов задовольнити частково.
Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суду надано право покласти судові витрати у справі повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.
Враховуючи приписи ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в у Київській області, як зі сторони, внаслідок неправильного рішення якої виник спір, на користь ОСОБА_1 1000 грн, сплаченого судового збору. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

УХВАЛИВ:
позов задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 02 травня 2024 року №092750009975 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.02.2024.
У задоволенні решти вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи 22933548) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, (ідентифікаційний код юридичної особи 22933548), адреса: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500;
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018;

Суддя  /підпис/  Скільський І.І.