Справа № 296/14848/25 
1-кп/296/86/26 

Вирок
Іменем України

15 січня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12025060640001138 від 14.11.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки селища Бестюбе, Целіноградської області, Казахстану, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

встановив:

14.11.2025 приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_4 перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом із раніше знайомим їй ОСОБА_6 , де разом вживали алкогольні напої.
Під час відпочинку, за вказаних вище обставин, у ОСОБА_4 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, виник раптовий злочинний умисел направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , у вказаний день, час та місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , перебуваючи у спальній кімнаті вказаної квартири, схопила кухонний ніж та раптово нанесла рукою, у якій утримувала вказаний ніж два удари в область грудної клітки ОСОБА_6 праворуч, внаслідок чого заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в ділянці правої реберної дуги по білягрудинній лінії, раньовий канал якої проникав в плевральну порожнину з ушкодженням 8-9-го сегментів правої легені, формуванням гематоми, в проекції рани ділянки реберної дуги, прекардіальної (навколо серця) жирової клітковини та колото-різану рану в ділянці 5-6 ребра між середньо-ключичною та передньо-пахвовою лініями, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_4 умисно заподіяла ОСОБА_6 тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які за ступенем тяжкості віднесено до категорії тяжких.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялась, надала показання, які відповідають фактичним обставинам справи. 
Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився. Надав суду заяву щодо проведення судового розгляду без його участі. Претензій до обвинуваченої не має. Просить призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_4 не пов`язане з реальним позбавленням волі.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченої.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши матеріали провадження, враховуючи показання обвинуваченої, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає винність обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведеним та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд виходить з наступного.
У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди потерпілому.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання обвинуваченій, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.
Водночас суд звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.
Наведені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої та дані про її особу в своїй сукупності та співвідношенні, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та свідчать про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
У відповідності до ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винної та інші обставини справи, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання.
Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Звільняючи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Що стосується заявленого прокурором в інтересах держави до ОСОБА_4 цивільного позову, то суд доходить наступного висновку.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради в період з 14.11.2025 до 24.11.2025. Вартість лікування склала 20 189 грн 30 коп.
У відповідності до вимогст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру».
Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до роз`яснень, наведених пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні.
Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко - днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко- днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
За вимогами ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Згідно з матеріалами справи, КП «Лікарня № 2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради у зв`язку з лікуванням потерпілого ОСОБА_6 фактично понесла матеріальні витрати на загальну суму 20189 грн 30 коп.
У судовому засіданні цивільний відповідач ОСОБА_4 визнала позовні вимоги повністю. Відтак суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19.11.2025 підлягає скасуванню.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування складають 54988 грн 03 коп, які у відповідності до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.
В межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, який, на думку суду, доцільно змінити на особисте зобов`язання. 
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
У строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк її попереднього ув`язнення за період з 14.11.2025 до 17.11.2025 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавленя воліі, а також строк її перебування під цілодобовим домашнім арештом за період з 18.11.2025 до 07.01.2026 із розрахунку три дні цілодобового домашнього арештуза один день позбавленя волі.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту у визначений період доби змінити на особисте зобов`язання.
В порядку ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
-прибувати до прокурора, суду за викликом;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, які дають право виїзду за кордон.
Строк дії обов`язків встановити до набрання вироком законної сили, але не довше 60 днів з моменту проголошення вироку.
Речові докази: 
- кухонний ніж, 4 кухонні ножі, виріз із килима з плямами речовини бурого кольору, виріз із килима сірого кольору з плямами речовини бурого кольору, змив речовини бурого кольору з ванної кімнати, виріз з килима рожевого кольору з речовиною бурого кольору, виріз із простирадла з плямами речовини бурого кольору, чарку прозорого кольору з візерунками, чарку прозорого кольору; змив плями речовини бурого кольору з підлоги на сходинковому майданчику; зразки букального епітелію, змиви з рук, зрізи з нігтьових пластин пальців рук, зразки крові, які знаходяться у розпорядженні ДСУ «Житомирське обласне бюро СМЕ», - знищити; 
- кофту чорного кольору з плямами речовини бурого кольору, майку чорного кольору з плямами речовини бурого кольору, куртку коричневого кольору, - штани синього кольору з плямами речовини бурого кольору, повернути ОСОБА_6 ;
- капці рожевого кольору; штани рожевого кольору з плямами речовини бурого кольору, знищити;
- мобільний телефон марки «Iphone 7 +» в корпусі чорного кольору з чохлом рожевого кольору з пошкодженням на екрані у вигляді тріщин на момент вилучення перебуває у вимкненому стані, - повернути ОСОБА_4 .
Цивільний позов прокурора Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради (ЄДРПОУ 42789136, р/р НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299) витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 , у розмірі 20189 (двадцять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн 30 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у загальному розмірі 54988 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 30 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним. Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію повного тексту вироку в день його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя                 ОСОБА_1