ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.01.2026	Справа № 910/11922/25	

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОДАТНЕ." (19774, Черкаська обл., Золотоніський р-н, село Благодатне) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 43) про стягнення 363 866,00 грн,
без повідомлення (виклику) сторін,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
23.09.2025 в системі «Електронний суд» представником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОДАТНЕ." сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" про стягнення 363 866,00 грн та 24.09.2025 передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було зареєстровано на об`єкт лізингу Податкову накладну про реалізацію/передачу платнику ПДВ СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» ( ІПН 037930423131) автомобіля «Тойота Land Cruiser Тойота Land Cruiser 150» за ціною 1 819 330грн., в т.ч. ПДВ 363 866грн., а СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» , у зв`язку з чим позивач не зміг реалізувати своє право на податковий кредит з указаної операції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОДАТНЕ." залишено без руху. 
Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 29.09.2025, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.
22.10.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано відзив на позовну заяву у відповідності до якого представник зазначив:
- укладаючи Договір лізингу Лізингоодержувач чітко вказав у реквізитах Договору лізингу про відсутність у СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» Індивідуального податкового номеру. Між ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» та СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» укладено Додаткову угоду № 1 від 09.04.2024 року до Договору фінансового лізингу № 13185-AR-E2-FL від « 12» грудня 2022 р., відповідно до п. 1,2 внесені зміни до статті 15 Договору лізингу, а саме вказали нові реквізити, де також вказано про відсутність ІПН у СТОВ «БЛАГОДАТНЕ».
- у зв`язку з повним виконанням Договору лізингу, ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» передало СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» право власності на Об`єкт лізингу - «Тойота Land Cruiser Тойота Land Cruiser 150», відповідно до Акту про передачу права власності на об`єкт лізингу від 02.05.2024 року до Договору фінансового лізингу №13185 - AR-E2-FL від 12 грудня 2022 року та в подальшому виконало свій обов`язок щодо реєстрації податкової накладної № 751 від 23.12.2022 року на Об`єкт лізингу з вказівкою, про покупця, як неплатника податку на додану вартість.
Представник звертає увагу суду, що у період виникнення податкового зобов`язання у грудні 2022 року, відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 263 від 12.03.2022 року Про деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану Єдиний реєстр податкових накладних був закритий, а відповідно ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» при наявності відомостей про відсутність ІПН у Договорі лізингу не мав можливості перевірити зазначену інформацію у реєстрі.
При цьому представник вказує, що в межах строку для реєстрації податкової накладної Позивач не звернувся до ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» з вимогою про реєстрацію податкової накладної на Позивача, більш того, навіть в подальшому при укладені Додаткової угоди № 1 від 09.04.2024 року до Договору лізингу Позивач при зазначені реквізитів також вказує про відсутність у нього ІПН.
Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.
Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

12.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (надалі «Лізингодавець») та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ЧАПАЄВСЬКЕ" (в подальшому перейменоване на Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «БЛАГОДАТНЕ») (Лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу №13185-AR-E2-FL (надалі - Договір лізингу) за умовами якого Лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) (надалі - «Договір купівлі-продажу») зобов`язується набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, визначене індивідуальними ознаками, що відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства (надалі - «Об`єкт лізингу»), наведене в специфікації (Додаток №1 до Договору) (надалі - «Специфікація»), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що приймання Лізингоодержувачем Об`єкта лізингу в лізинг оформляється шляхом складання Акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан Об`єкта лізингу і відповідність Об`єкта лізингу техніко-економічним показникам, встановленим Лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Договору. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками Сторін і скріплюється печатками Сторін згідно з вимогами законодавства України. Передача Об`єкта лізингу Лізингоодержувачу у володіння та користування у будь-якому випадку відбувається не раніше дати фактичного отримання Об`єкта лізингу від відповідного Продавця (Постачальника) Об`єкта лізингу. Об`єкт лізингу приймається керівником Лізингоодержувача, який діє на підставі статуту, або іншою уповноваженою особою, яка діє на підставі довіреності.
Відповідно до п. 5.1 - 5.4 Договору сторони погодили, що Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Договору, а також вартість послуг за організацію фінансування, яка зазначається в Додатку №2 до Договору, який є його невід`ємною частиною.
Лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості Об`єкта лізингу, а також Періодичних лізингових платежів, кожен з яких включає: 
суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості Об`єкта лізингу;
винагороду Лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг Об`єкт лізингу (надалі - «Винагорода»).
Складові лізингових платежів, крім Першого Періодичного лізингового платежу, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з Додатком №2 до Договору, який є його невід`ємною частиною.
Склад лізингових платежів:
Перший лізинговий платіж. Перший лізинговий платіж складається із: 
а) Авансу вартості Об`єкта лізингу, що відшкодує частину вартості Об`єкта лізингу.
Періодичні лізингові платежі, кожний з яких складається з:
а) Відшкодування вартості Об`єкта лізингу;
б) Винагорода Лізингодавця.
Підпунктом 7.5.1 п. 7.5 Договору передбачено, що протягом дії цього Договору Лізингоодержувач зобов`язаний: надавати Лізингодавцю в останній дійсній редакції свої бухгалтерський баланс (форма № 1), звіт про фінансові результати (форма № 2) за останній звітний фінансовий квартал - не пізніше 1 (одного) календарного місяця після закінчення кожного звітного кварталу, свої бухгалтерський баланс (форма № 1) в останній дійсній редакції та звіт про фінансові результати (форма № 2) за останні півроку - не пізніше 1 (одного) календарного місяця після закінчення другого звітного фінансового кварталу кожного фінансового року, а також свої бухгалтерський баланс (форма № 1) в останній дійсній редакції та звіт про фінансові результати (форма № 2), звіт про рух грошових коштів (форма №3), та звіт про власний капітал (форма №4) за останній звітний фінансовий рік - не пізніше 2 (двох) календарних місяців після закінчення кожного звітного фінансового року.
У разі, якщо Лізингоодержувачем виступає фізична особа-підприємець, то положення пункту 7.5.1 не застосовуються. Лізингоодержувач зобов`язаний надавати Лізингодавцю, в залежності від обраної системи оподаткування, Податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця або Податкову декларацію про майновий стан та доходи, та/або іншу звітність, передбачену чинним податковим законодавством України, що містить інформацію про отримані доходи за звітний період, не пізніше 2 (двох) календарних місяців після закінчення кожного звітного фінансового року. Якщо чинним законодавством України будуть встановлені для Лізингоодержувача інші види звітності, що містить інформацію про отримані Лізингоодержувачем доходи, то Лізингоодержувач зобов`язаний надавати Лізингодавцю таку звітність не пізніше 2 (двох) календарних місяців після закінчення кожного звітного періоду, за який надається така звітність (п.п. 7.5.1.1 Договору).
Згідно п.п. 7.5.1.2 Договору сторони погодили, що за порушення Лізингоодержувачем умов, наведених в підпункті 7.5.1. та в підпункті 7.5.1.1. даного Договору, і якщо таке порушення триває більше 5 (п`яти) робочих днів, Лізингодавець має право нарахувати, а Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити Лізингодавцю штраф в сумі 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) за кожний випадок такого порушення.
Застереження: фінансова звітність Лізингоодержувача за півроку(рік), зазначена в пп. 7.5.1. або 7.5.1.1 цього Договору, надається Лізингоодержувачем Лізингодавцю із розшифровками балансових статей. При цьому такі розшифровки мають подаватися Лізингоодержувачем Лізингодавцю в письмовому вигляді, мають містити підпис керівника Лізингоодержувача та відбиток печатки Лізингоодержувача (за її наявності).
Підпунктом 7.5.6 п. 7.5 Договору встановлено, що протягом дії цього Договору Лізингоодержувач зобов`язаний: Надавати Лізингодавцю документи, необхідні для належного здійснення Лізингодавцем своїх повноважень у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, що визначені законодавством та внутрішніми документами Лізингодавця.
У відповідності до п. 11.1-11.2 Договору, Передача права власності по закінченні строку лізингу та після здійснення всіх платежів за Договором Лізингодавець та Лізингоодержувач підпишуть акт про передачу права власності згідно з формою, яку надасть Лізингодавець, який буде документом, що підтверджує передачу права власності на Об`єкт лізингу від Лізингодавця до Лізингоодержувача та який буде невід`ємною частиною цього Договору. Передача права власності повинна відбуватися без будь-якої гарантії з боку Лізингодавця по відношенню до Об`єкту лізингу.
Лізингодавець зобов`язаний надати Лізингоодержувачу Акт про передачу права власності, та у випадку, якщо це вимагається або необхідно Лізингоодержувачу, Сторони укладають договір купівлі-продажу (за формою та змістом, задовільними для обох Сторін цього Договору), якщо інше не вимагається законодавством України і Лізингодавець повинен надати Лізингоодержувачу усі документи, які можуть бути видані Лізингодавцем, відповідно до законодавства України, та які підтверджують право власності Лізингоодержувача, стосовно Об`єкта лізингу, протягом 10 (десяти) робочих днів після отримання всіх платежів за Договором та повного виконання Лізингоодержувачем всіх інших зобов`язань за цим Договором, але не раніше 1 (одного) року від дати підписання сторонами Акту приймання-передачі Об`єкту лізингу.
Додатком № 1 до Договору «Специфікація» сторони визначили, що об`єктом лізингу: Автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 150 та зокрема погодили строк (термін) передачі Об`єкта лізингу: протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання Об`єкта лізингу Лізингодавцем від Продавця та місце передачі Об`єкта лізингу: 02121, Київ, Харківське шосе, 179.
Додатком № 2 до Договору сторони погодили вартість об`єкта лізингу який складає 2183 196,00 грн з ПДВ та графік сплати лізингових платежів.
09.04.2024 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору фінансового лізингу № 13185-AR-E2-FL від « 12» грудня 2022 р., відповідно до п. 1,2 внесені зміни до статті 15 Договору лізингу, а саме вказали нові реквізити позивача.
Вищеозначений Договір, Додаткова угода, а також додатки до нього підписані збоку сторін з накладенням ЕЦП.
У вищеозначених документах в розділі реквізити сторін значиться відомість про відсутність ІПН у СТОВ «БЛАГОДАТНЕ».
Виконуючи взяті на себе зобов`язання, ТОВ «ОТП Лізинг» передало СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» ( до перейменування СТОВ «ЧАПАЄВСЬКЕ») об`єкт лізингу вартістю 2 183 196грн. , в т.ч. ПДВ 263 866грн., що підтверджується Актом приймання передачі до Договору та видатковою накладною від 23.12.2022 року.
Позивач зазначає, що протягом 2023-2024 років , ТОВ «ОТП Лізинг» на електронну адресу СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» направляв Рахунки про оплату лізингових платежів згідно узгодженого Договором графіка : № 21970 від 9 травня 2023 р., № 7884 від 10 лютого 2023 р., № 17955 від 10 квітня 2023 р., № 36888 від 10 серпня 2023 р., № 2580 від 11 січня 2023 р., № 41982 від 11 вересня 2023 р., № 57983 від 11 грудня 2023 р., № 28356 від 12 червня 2023 р., № 33649 від 12 липня 2023 р., № 53417 від 13 листопада 2023 р., а також АКТИ надання послуг : № 35390 від 30 вересня 2023 р., № 48023 від 25 грудня 2023 р., № 44231 від 30 листопада 2023 р., № 31405 від 31 серпня 2023 р., № 39833 від 31 жовтня 2023 р. , у яких ( усіх без винятку) ТОВ «ОТП Лізинг» в реквізитах СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» в т.ч. вказувало як ІПН : « 037930423131» , так і ПДВ, що був включений відповідачем до оплати за об`єкт лізингу.
Після здійснення повної сплати лізингових платежів за Договором фінансового лізингу між ТОВ «ОТП Лізинг» та СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» 02 травня 2024 року було укладено Договір купівлі-продажу об`єкта лізингу №13185 - AR-E2-FL за умовами п. 1.1 якого, враховуючи повне виконання Сторонами своїх обов`язків за Договором фінансового лізингу №13185 - AR-E2-FL від 12 грудня 2022, укладеного між Сторонами , - ТОВ «ОТП Лізинг», як Продавець, передає у власність Покупцю, а покупець приймає у власність транспортний засіб, який є Об`єктом лізингу за договором фінансового лізингу та має такі характеристики: автомобіль «Toyota Land Cruiser 2022 року, сірий реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Представник позивача звертає увагу, що у Договорі купівлі-продажу об`єкта лізингу №13185 - AR-E2-FL відповідачем було зазначено ІПН СТОВ «БЛАГОДАТНЕ»: « 037930423131» та інші реквізити позивача, а також вартість автомобіля 1 819 330грн., в т.ч. ПДВ 363 866грн.
Таким чином представник позивача зазначає, що після виконання зазначених у цих Договорах зобов`язань, за умовами Договору фінансового лізингу та Договору купівлі-продажу об`єкта лізингу №13185 - AR-E2-FL і згідно вимог ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг» - СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» за Актом про передачу права власності на об`єкт лізингу до Договору фінансового лізингу №13185 - AR-E2-FL від 12 грудня 2022 року - прийняло у власність указаний автомобіль «Тойота Land Cruiser Тойота Land Cruiser 150» на який СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» набуло право власності та здійснило перереєстрацію цього автомобіля і наразі є його власником.
З огляду на викладене представник позивача зазначає, що ТОВ «ОТП Лізинг» не виконало взятих на себе зобов`язань та передавши СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» (до перейменування СТОВ «ЧАПАЄВСЬКЕ») згідно Договору «Об`єкт лізингу» , не сформувало та не зареєструвало в ЄРПН при цьому відповідну податкову накладну про передачу/реалізацію СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» «Об`єкту лізингу», що позбавило позивача, яке зареєстроване з 30.09.1997 року платником Податку на додану вартість, що підтверджується Витягом №2423134500028 з реєстру платників податку на додану вартість та можливості формування витрат та податкового кредиту з придбання «Об`єкту лізингу».
Заперечуючи стосовно позовних вимог представник зазначає, що в реквізитах Договору лізингу позивач вказав про відсутність у СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» Індивідуального податкового номеру, а також те, що відповідачем виконано свій обов`язок щодо реєстрації податкової накладної № 751 від 23.12.2022 року на Об`єкт лізингу з вказівкою, про покупця, як неплатника податку на додану вартість.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно з пунктом 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Підставою для відшкодування збитків відповідно до пункту 1 статті 611 Цивільного кодексу та статті 224 Господарського кодексу України є порушення зобов`язання.
Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Отже, з урахуванням предмета позову для висновку щодо збитків предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю в діях/бездіяльності відповідача повного складу господарського правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п. 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.
При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.
Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.
Відповідно до пункту 1 Наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 "Про затвердження форми податкової накладної та порядку заповнення податкової накладної" (в редакції, яка діяла на момент виникнення правопорушення) (далі Наказ №1307) податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.
Платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену за формулою, зазначеною у пункті 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України та пункті 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, або обчислену відповідно до пункту 200-1.9 статті 200-1 Податкового кодексу України, (пункт 3 Наказу №1307).
Пунктом 5 Наказу № 1307 визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань постачальника (продавця), крім випадків, передбачених Податковим кодексом України та цим порядком.
Згідно з пунктом 3 Наказу № 1307 усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації. Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення правопорушення) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (абз. 1 пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України).
Відповідно до абз. 1 пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
Відповідно до абз. 14 та 15 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Згідно з пунктом 14.1.181 статті 181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, в силу пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними.
Відповідно, лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту.
Згідно з абз. 1 пункту 201.10 статті 210 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період (абз. 20 пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу У країни).
До відзиву на позовну заяву представником було долучено податкову накладну від 23.12.2022 №751 зареєстровану на Об`єкт лізингу у відповідності до якої загальна сума коштів складає 2183196,00 грн, загальна сума ПДВ складає 363 866,00 грн, поміж тим остання містить вказівку, про покупця, як неплатника податку на додану вартість, що позбавило позивача права на віднесення сум податку до податкового кредиту.
У даному випадку позивач доводить наявність підстав для стягнення збитків у розмірі 363 866,00 грн., посиланням на обставини вчинення відповідачем порушення господарського зобов`язання, встановленого податковим законодавством.
Матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з повним виконанням Договору лізингу, ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» передало СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» право власності на Об`єкт лізингу - «Тойота Land Cruiser 150», відповідно до Акту про передачу права власності на об`єкт лізингу від 02.05.2024 року до Договору фінансового лізингу №13185 - AR-E2-FL від 12 грудня 2022 року.
Податкове зобов`язання виникло у 2022 році, при цьому реєструючи податкову накладну від 23.12.2022 №751 на Об`єкт лізингу відповідачем було зазначено, що позивач (покупець) є неплатником податку на додану вартість.
Позивач вказує, що перед укладенням Договору фінансового лізингу,- СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» на виконання вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», на вимогу ТОВ «ОТП Лізинг», подало Відповідачу всі необхідні відомості стосовно СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» , в т.ч. й з зазначенням даних про ІПН СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» : « 037930423131».
Підпунктом 7.5.6 п. 7.5 Договору встановлено, що протягом дії цього Договору Лізингоодержувач зобов`язаний: Надавати Лізингодавцю документи, необхідні для належного здійснення Лізингодавцем своїх повноважень у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, що визначені законодавством та внутрішніми документами Лізингодавця.
В матеріалах справи наявна довідка на виконання вимог Закону України «Про запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Вищеозначена довідка містить ІПН позивача, а відповідачем не заперечувалось у відзиві про неотримання документів зокрема, які передбачені п.п 7.5.6 п. 7.5 Договору.
Окрім того підпунктом 7.5.1 п. 7.5 Договору передбачено, що протягом дії цього Договору Лізингоодержувач зобов`язаний: надавати Лізингодавцю в останній дійсній редакції свої бухгалтерський баланс (форма № 1), звіт про фінансові результати (форма № 2) за останній звітний фінансовий квартал - не пізніше 1 (одного) календарного місяця після закінчення кожного звітного кварталу, свої бухгалтерський баланс (форма № 1) в останній дійсній редакції та звіт про фінансові результати (форма № 2) за останні півроку - не пізніше 1 (одного) календарного місяця після закінчення другого звітного фінансового кварталу кожного фінансового року, а також свої бухгалтерський баланс (форма № 1) в останній дійсній редакції та звіт про фінансові результати (форма № 2), звіт про рух грошових коштів (форма №3), та звіт про власний капітал (форма №4) за останній звітний фінансовий рік - не пізніше 2 (двох) календарних місяців після закінчення кожного звітного фінансового року.
У разі, якщо Лізингоодержувачем виступає фізична особа-підприємець, то положення пункту 7.5.1 не застосовуються. Лізингоодержувач зобов`язаний надавати Лізингодавцю, в залежності від обраної системи оподаткування, Податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця або Податкову декларацію про майновий стан та доходи, та/або іншу звітність, передбачену чинним податковим законодавством України, що містить інформацію про отримані доходи за звітний період, не пізніше 2 (двох) календарних місяців після закінчення кожного звітного фінансового року. Якщо чинним законодавством України будуть встановлені для Лізингоодержувача інші види звітності, що містить інформацію про отримані Лізингоодержувачем доходи, то Лізингоодержувач зобов`язаний надавати Лізингодавцю таку звітність не пізніше 2 (двох) календарних місяців після закінчення кожного звітного періоду, за який надається така звітність (п.п. 7.5.1.1 Договору).
Згідно п.п. 7.5.1.2 Договору сторони погодили, що за порушення Лізингоодержувачем умов, наведених в підпункті 7.5.1. та в підпункті 7.5.1.1. даного Договору, і якщо таке порушення триває більше 5 (п`яти) робочих днів, Лізингодавець має право нарахувати, а Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити Лізингодавцю штраф в сумі 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) за кожний випадок такого порушення.
Застереження: фінансова звітність Лізингоодержувача за півроку(рік), зазначена в пп. 7.5.1. або 7.5.1.1 цього Договору, надається Лізингоодержувачем Лізингодавцю із розшифровками балансових статей. При цьому такі розшифровки мають подаватися Лізингоодержувачем Лізингодавцю в письмовому вигляді, мають містити підпис керівника Лізингоодержувача та відбиток печатки Лізингоодержувача (за її наявності).
В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що до позивача на підставі п.п. 7.5.1.2 Договору було застосовано штраф в сумі 2000 грн. за порушення підпунктів 7.5.1. та 7.5.1.1. Договору.
Окрім того в матеріалах справи наявні рахунки про оплату лізингових платежів згідно узгодженого Договором графіка : № 21970 від 9 травня 2023 р., № 7884 від 10 лютого 2023 р., № 17955 від 10 квітня 2023 р., № 36888 від 10 серпня 2023 р., № 2580 від 11 січня 2023 р., № 41982 від 11 вересня 2023 р., № 57983 від 11 грудня 2023 р., № 28356 від 12 червня 2023 р., № 33649 від 12 липня 2023 р., № 53417 від 13 листопада 2023 р., у яких ТОВ «ОТП Лізинг» в реквізитах СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» в т.ч. вказувало як ІПН : « 037930423131».
Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач був обізнаний про наявність у позивача ІПН.
Більше того з матеріалів справи вбачається, що позивач з 30.09.1997 року зареєстрований як платник податку на додану вартість та має індивідуальний податковий номер.
Представник відповідача вказує, що укладаючи Договір лізингу Лізингоодержувач чітко вказав у реквізитах Договору лізингу про відсутність у СТОВ «БЛАГОДАТНЕ» Індивідуального податкового номеру. 
Суд зазначає, що Договір лізингу складався відповідачем з огляду на що суд дійшов висновку про застосовування тлумачення "contra proferentem".
Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.
Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг.
На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (абз. 1 пункт 201.1. статті 201 Податкового кодексу України).
Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем порушено порядок заповнення податкової накладної в електронній формі.
Представник відповідача звертає увагу суду, що у період виникнення податкового зобов`язання у грудні 2022 року, відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 263 від 12.03.2022 року Про деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану Єдиний реєстр податкових накладних був закритий, а відповідно ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» при наявності відомостей про відсутність ІПН у Договорі лізингу не мав можливості перевірити зазначену інформацію у реєстрі.
Суд звертає увагу представника, що Постанова Кабінету міністрів України № 263 від 12.03.2022 року Про деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану чинна станом на дату винесення означеного рішення, поміж тим реєстри працюють, а відтак відповідачем не доведено, що відповідач не мав можливості перевірити зазначену інформацію у реєстрі з урахуванням того, що позивачем було надіслано відповідачу документи, які передбачені зокрема п.п 7.5.6 п. 7.5 Договору, що останнім не заперечується.
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").
Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" та у справі "Руїз Матеос проти Іспанії").
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 у справі "Краска проти Швейцарії" вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача збитків в розмірі 363866,00 грн підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.
За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).
Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.
З урахуванням встановленого вище, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Так як позивачем було подано позовну заяву у даній справі в електронній формі, розмір судового збору, що підлягає сплаті, підлягає пониженню на коефіцієнт 0,8 та становить 4366,39 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5457,99 грн (відповідно до квитанції про сплату №T1L6-A484-K1ZE від 23.09.2025), тобто внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, у зв`язку з чим на користь позивача підлягає поверненню судовий збір у розмірі 1091,60 грн. 
Поміж тим в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 43, код ЄДРПОУ 35912126) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОДАТНЕ." (19774, Черкаська обл., Золотоніський р-н, село Благодатне, код ЄДРПОУ 03793047) 363 866 (триста шістдесят три тисячі вісімсот шістдесят шість) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 4366 (чотири тисячі триста шістдесят шість) грн 39 коп.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 09.01.2026

Суддя Владислав ДЕМИДОВ