ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/15224/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:
позивача - Приватного підприємства «СФЕРА ПЛАСТ» (далі - Підприємство, позивач, скаржник)- Стойко А.Ю. (адвокат),
відповідача - Міністерства оборони України (далі - Міністерство, відповідач) -  Овод А.П. (самопредставництво),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Підприємства
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 (суддя: Ващенко Т.М.) та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 (судді: Корсак В.А.. Алданова С.О., Євсіков О.О.)

у справі за позовом Підприємства
до Міністерства,
про стягнення коштів.

ВСТУП

Спір у справі виник щодо наявності/відсутності підстав для стягнення коштів за виконані роботи.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог 
1. Підприємство звернулося до суду з позовом про стягнення з Міністерства заборгованості за виконані роботи.

1.1. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати виконаних робіт на підставі державного контракту.

2.    Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій
2.1. Господарський суд міста Києва рішенням від 03.04.2025, яке Північний апеляційний господарський суд постановою від 10.09.2025 залишив без змін, у задоволенні позову відмовив.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. Підприємство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить  рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 у справі №910/15224/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. У касаційній скарзі з посиланням на пункт 1 частини другої   статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК   України) скаржник зазначає про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, з питань, що якщо замовник на порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, і зазначена позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/7446/18, постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі №921/262/18, від 05.05.2020 у справі №904/2082/19, від 14.07.2021 у справі №911/1981/20, від 20.04.2021 у справі №905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19.

5. Позиція інших учасників справи
5.1. Міністерство у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що прийняті з дотриманням норм права.

6. СТИСЛИЙ ТА УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6.1. Підприємство (Виконавець) та Міністерство (Замовник) уклали державний контракт (далі - Контракт), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався виконати та здати згідно з кошторисною документацією та Календарним графіком виконання робіт (Додаток №1 до Контракту) (далі - Календарний графік) роботи з нового будівництва, реконструкції об`єктів.

6.2. Предметом Контракту є виконання робіт з будівництва об`єкта. 

6.3. Договірна ціна робіт є динамічною і встановлена сторонами під час проведення переговорів щодо укладення Контракту, Протоколу проведення переговорів на виконання робіт за державним оборонним замовленням (Додаток №3 до Контракту), зафіксована у Протоколі погодження договірної ціни за державним оборонним замовленням (Додаток №4 до Контракту) на підставі розробленого Виконавцем кошторису на виконання Робіт і складає суму, означену у пункті 6 Контракту.

6.4. Договірна ціна робіт за Контрактом не може бути збільшена Виконавцем, а в разі її збільшення Замовник не зобов`язаний оплачувати таке збільшення (пункт 7).

6.5. Згідно з пунктом 8 Контракту уточнення динамічної договірної ціни здійснюється у відповідності до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 за домовленістю Сторін, шляхом укладання додаткових угод. Збільшення договірної ціни загальної вартості Контракту можливе лише після проведення Замовником коригування проектної документації та отримання позитивного експертного звіту. Прямі витрати при визначенні вартості виконаних робіт розраховують на підставі нормативних витрат трудових і матеріально-технічних ресурсів виходячи з фізичних обсягів виконаних робіт та уточнених цін ресурсів прийнятих в договірній ціні.

6.6. У пункті 90 Контракт визначено чинність цього Контракту та строки його виконання. 

6.7. Сторони уклали низку Додаткових угод до Контракту, якими внесли зміни до пунктів 6, 11 розділу «Вартість робіт, порядок та умови проведення розрахунків», пункту 90 розділу «Строк дії контракту», Додатки 1, 2, 4, 6 та 8 до Контракту виклали в новій редакції.

6.8. Згідно з пунктом 42 Виконавець має право залучати за цим Контрактом субпідрядників лише після отримання письмового погодження Замовника. Відповідальним за результати роботи субпідрядників залишається Виконавець.

6.9. Звертаючись до суду з цим позовом, Підприємство вказувало на те, що відповідачу неодноразово направлялись акти виконаних робіт за формою КБ-2в та «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» за формою КБ-3 за грудень 2021 року на суму, вказану у позові, однак зазначені первинні документи не були підписані відповідачем. 

6.10. Листом від 18.01.2024 № 362/5/285 повідомлено Виконавця про відсутність у Замовника видатків у 2024 році на виконання будівельно-монтажних робіт за цим об`єктом будівництва та перенесення термінів виконання робіт за Контрактом на наступний рік (роки). В зв`язку з відсутністю коштів на фінансування робіт за Контрактом, немає підстав підписувати Акт вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт. 

6.11. Вважаючи необґрунтованою відмову відповідача в прийнятті виконаних робіт та підписанні акта і довідки, позивач пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором підряду, визначеної на підставі акта виконаних робіт за формою КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3 за грудень 2021 року.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції
7.1. Верховний Суд ухвалою від 25.11.2025 відкрив касаційне провадження у справі №910/15224/24 за вказаною касаційною скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

7.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.3. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
8.1. Предметом касаційного перегляду є рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у позові, та постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатами перегляду рішення суду першої інстанції

8.2. Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. Верховний Суд на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і зазначає таке.

8.4. Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

8.5. За змістом статей 13, 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

8.6. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

8.7. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.8. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

8.9. Як установлено судами попередніх інстанцій спірні відносини виникли на підставі договору будівельного підряду.

8.10. Згідно з частиною першою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. 

8.11. Відповідно до статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

8.12. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом (стаття 844 ЦК України).

8.13. Згідно з положеннями частини першої статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

8.14. Відповідно до частини першою статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

8.15. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина перша статті 854 ЦК України).

8.16. Відповідно до частини першої статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. 

8.17. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (частини друга, третя статті 875 ЦК України).

8.18. Підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію (частини перша, друга статті 877 ЦК України).

8.19. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у пункті 13 Контракту передбачено, що виконавець щомісячно надає відповідно оформлені Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), які засвідчують фактичне виконання робіт передбачених Календарним графіком, а Замовник приймає виконану Виконавцем роботу та протягом 10 (десяти) календарних днів підписує оформлені у встановленому порядку Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) і Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма ВК-2в), які перевірені та підписані інженером технічного нагляду, після оформлення виконавчої технічної документації.

8.20. За приписами статті 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття (частина перша цієї статті).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (частина четверта.

Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою (частина шоста).

8.21. Верховний Суд зауважує, що правова позиція щодо застосування наведених вище норм права стосовно акта виконаних робіт, підписаного однією стороною, викладена в постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі № 23/236, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/7446/18, та у постановах Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №916/693/21, від 14.07.2021 у справі №911/1981/20, від 20.04.2021 у справі №905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19, від 15.10.2019 у справі №921/262/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 21.08.2019 у справі  №917/1489/18, від 24.10.2018 у справі №910/2184/18. 

8.22. Відповідно до цієї правової позиції передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. При цьому підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акту виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акту. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт) законом покладено саме на замовника. Якщо замовник у порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 Господарського кодексу України.

8.23. У постанові Верховного Суду від 05.12.2023 у справі № 918/241/23 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою. Схожий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 911/1981/20, від 10.08.2023 у справі № 914/11/22, від 16.08.2023 у справі № 914/131/22.

8.24. Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема, непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи. Такий же висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2023 у справі №914/2355/21, постановах Верховного Суду від 15.08.2023 у справі №914/8/22, від 16.08.2023 у справі №914/131/22.

8.25. Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

8.26. Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, рішення суду першої інстанції, з посиланням на статті 509, 525, 526, 626-628, 837, 843, 844, 853, 875, 882 ЦК України мотивоване тим, що позивач у встановленому законом порядку не довів належними і допустимими доказами наявності тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Зокрема, суд встановив, що позивач до матеріалів справи не надав акт вартості устаткування та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2023 року, на неправомірність відмови у прийнятті і підписанні яких зазначалось позивачем, а наявний у справі акт за грудень 2021 року містить перелік вартості устаткування, що не відповідає Локальному кошторису та переліку зобов`язань, які виникли у позивача за умовами Контракту.

8.27. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що позивач належними засобами доказування в порядку статті 74 ГПК України не довів надсилання відповідачу Акта форми КБ-2в та Довідки форми № КБ-3 за грудень 2021 року в сумі, означеній в Акті, а також, що наявні в матеріалах справи листи-відмови стосуються предмета спору. Крім того, апелянт недовів реальність виконання робіт за договором в контексті правої природи відносин, що склались між сторонами з виконання підрядних робіт. Сама по собі поставка обладнання за відсутності підтверджуючих доказів його встановлення не може вважатися належним виконання позивачем зобов`язань за договором підряду.

8.28. Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанцій статей 852, 882 ЦК України або ж застосування означених вище висновків Верховного Суду не так (їх у інший спосіб). 

8.29. Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, судами попередніх інстанцій зроблені відповідні висновки на підставі встановлених ними фактичних обставин у цій конкретній справі, виходячи зі змісту позовних вимог, умов Контракту та наданих сторонами доказів у справі та доводів. Суди попередніх інстанцій при вирішенні цього спору, дослідили та оцінили предмет позову, окреслені у позові підстави позову, надані та зібрані у справі докази, які в ній наявні, за правилами статті 86 ГПК України, з урахуванням статей 73-79 ГПК України, і дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

8.30. Колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги фактично зводяться до намагання скаржника здійснити переоцінку доказів у справі.

8.31. Водночас, Суд звертає увагу на те, що суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16).

8.32. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.09.2020 у справі №908/1795/19).

8.33. Щодо посилань скаржника на те, що суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, яка викладена у низці постанов Верховного Суду у подібних правовідносинах (див. пункт 4.1. цієї постанови), колегія суддів зазначає також таке.

8.34. Так, у справі №910/7446/18 предметом позову було стягнення заборгованості за договором підряду. Позов мотивований тим, що позивач належним чином виконав підрядні роботи за укладеним між сторонами договором підряду, передав відповідачеві акти виконаних робіт (КБ-2в) і довідки про вартість виконаних будівельних робіт і використаних матеріалів, яких відповідач не підписав, обґрунтованих заперечень не надав, коштів не сплатив. Верховний Суд, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції в частині скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення коштів та відмову в позові в цій частині, та передаючи справу на новий розгляд, у постанові від 06.12.2019 зазначив, що суд апеляційної інстанції не з`ясував обставин щодо надання замовником (відповідачем) відповіді на повідомлення підрядника (позивача), у той час як суд першої інстанції установив, а суд апеляційної інстанції не спростував, що під час розгляду справи відповідач (замовник) не заперечував, що належне виконання робіт за договором без виконання додаткових робіт є неможливим. Суд апеляційної інстанції не надав оцінки всім доказам та доводам сторін.

8.35. У справі №910/2184/18 предметом розгляду було стягнення заборгованості за договором будівельного підряду. Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат були підписані позивачем та передані замовнику нарочно, про що свідчить вхідний штамп відповідача на супровідному листі позивача. Згідно з умовами договору замовник був зобов`язаний протягом трьох днів перевірити реальність актів і підписати їх в частині фактично наданих обсягів послуг або надати мотивовану відмову від їх підписання. Проте замовник своїх обов`язків з прийняття виконаних виконавцем робіт не здійснив, акти та довідки залишив непідписаними без будь-яких пояснень. З урахуванням встановленого, суди дійшли висновку, що виконані роботи позивачем вважаються прийнятими замовником без зауважень і підлягають оплаті в повному обсязі.

8.35.1. Верховний Суд, залишаючи судові рішення без змін, зазначив, що суди попередніх інстанцій за результатами оцінки доказів, наявних у матеріалах справи, встановили, що позивач виконав узгоджені сторонами договору роботи, про що відповідно до умов договору складені акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат. Проте, відповідач своїх обов`язків з прийняття виконаних робіт не здійснив, акти та довідки залишив непідписаними без будь-яких пояснень (постанова від 24.10.2018).

8.36. заборгованості на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати виконаних позивачем підрядних робіт. Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач у визначений договором строк здійснив підрядні роботи, про що складений акт виконаних робіт, який у листопаді 2014 року (підтверджено відповідачем у листі від 01.02.2017 № 09-3/93) наданий відповідачу з метою прийняття робіт та його підписання, а також у грудні 2014 року акт виконаних робіт і довідку про вартість виконаних робіт надіслав відповідачу повторно. Однак ці документи не були підписані відповідачем. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про виявлені та заявлені у зв`язку з цим претензії щодо якості чи обсягу виконаних робіт на момент отримання відповідачем акта приймання виконаних робіт. Суди дійшли висновку, що в цьому випадку, відповідач заявляв не про відмову від підписання акта виконаних робіт, а фактично зволікав з його підписанням без зазначення причин і лише в 2016 році заявив про факт завищення вартості виконаних робіт.

8.36.1.   У постанові від 16.09.2019, залишаючи без змін судові рішення, Верховний Суд зазначив, що причиною відмови в прийнятті робіт і їх оплаті, за твердженням відповідача, була відсутність державного фінансування. Лише у 2016 році відповідач заявив про факт завищення вартості виконаних робіт за договором. Проте відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від належного виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за договором підряду.

8.37. У справі №921/262/18 суди, розглядаючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, які були мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати виконаних позивачем підрядних робіт, встановили, що акт і довідку про вартість виконаних робіт (КБ-3) позивач неодноразово направляв відповідачу, який не обґрунтував своєї відмови від підписання акта виконаних робіт і не зазначив в акті про невиконання чи неналежне виконання робіт позивачем, а причиною відмови в прийнятті робіт і їх оплаті, за твердженням відповідача, була відсутність державного фінансування. Судами взято до уваги факт виконання будівельних робіт, який не заперечувався відповідачем   (останній зазначав про неякісне виконання робіт та завищення вартості виконаних робіт) та враховано висновок будівельно-технічної експертизи, яка проведена в межах кримінального провадження. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, Верховний Суд у постанові від 15.10.2019 зазначив, що суди повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, згідно з вимогами статті 86 ГПК України, дійшли правильного висновку про те, що позивач виконав роботи за договором, а відповідач на порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухилився від прийняття робіт, адже не заявив про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, та на порушення умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України, їх не оплатив.

8.38.   Предметом розгляду у справі №904/2082/19 було стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат і пені (за первісним позовом) і визнання недійсними актів приймання виконаних будівельних робіт за договором субпідряду (за зустрічним позовом). Первісні позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору субпідряду в частині повної і своєчасної оплати виконаних позивачем робіт. У свою чергу, зустрічний позов обґрунтований тим, що спірні акти складені з перевищенням ціни договору та з відхиленням фактично виконаних робіт від узгоджених за договором, спірні акти зі сторони позивача за зустрічним позовом підписані невстановленою особою та без зазначення дати підпису. Розглядаючи справу, суди установили, що акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) і довідки про вартість виконаних робіт (форми №КБ-3) позивач направляв відповідачу, який не обґрунтував своєї відмови від підписання актів виконаних робіт і не зазначив у актах про невиконання чи неналежне виконання робіт позивачем, а причиною відмови в прийнятті робіт і їх оплаті, за твердженням відповідача, було, зокрема, завищення вартості виконаних робіт. Проте суди зазначили, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про виявлені та заявлені відповідачем претензії щодо якості чи обсягу виконаних робіт на момент отримання замовником актів приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) і довідок про вартість виконаних робіт (форми №КБ-3). Суди також установили, що, отримавши акти форми № КБ-2в і довідки форми №КБ-3, відповідач не надав позивачу обґрунтовану відмову від прийняття робіт і підписання актів та довідок. З урахуванням установлених обставин справи, Верховний Суд постановою від 05.05.2020 залишив без змін судові рішення судів попередніх інстанцій про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

8.39. У справі №911/1981/20 предметом розгляду було стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат і пені, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду щодо оплати вартості виконаних будівельних робіт (за первісним позовом) і стягнення безпідставно отриманих коштів (переплати за договором), інфляційних втрат, 3% річних, а також відшкодування витрат, пов`язаних з усуненням недоліків робіт, виконаних позивачем (за зустрічним позовом). Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, у постанові від 14.07.2021 (на яку посилається скаржник), зокрема, зазначив, що враховуючи підстави первісного та зустрічного позовів і їх вимоги, обставини правовідносин сторін, умови укладеного сторонами договору, до предмету дослідження у цій справі належить виконання відповідачем за первісним позовом будівельних робіт за договором підряду, їх обсяг та вартість, період такого виконання, обставини прийняття виконаних робіт замовником будівництва, наявність зауважень у відповідача до позивача щодо якості, обсягів та вартості робіт виконаних підрядником, надання відповідачем позивачу обґрунтованої відмови від підписання актів виконаних робіт та її своєчасність, обставини наявності недоліків у виконаних позивачем будівельних роботах. Проте, з прийнятих у справі рішень не вбачається з`ясування судами обставин дійсного фактичного виконання / невиконання позивачем у листопаді 2017 року робіт відповідно до переліку, обсягу та вартості наведених у акті форми №КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2017 року, довідці форми №КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та підсумковій відомості ресурсів.

Ані суд першої інстанції, ані суд апеляційної інстанції, наведені докази у їх сукупності належним чином не дослідили та не усунули суперечності між наведеними доказами.

8.40. У справі №905/411/17 підставою для відмови у задоволенні позову субпідрядника про стягнення заборгованості за роботи була, зокрема відсутність у матеріалах справи доказів надсилання позивачем на адресу відповідача повідомлення про закінчення робіт за договором та актів виконаних робі, а також недоведеність належними доказами обставин виконання позивачем робіт на спірній ділянці автомобільної дороги на виконання умов договору. Верховний Суд у постанові від 20.04.2021 погодився з висновкам апеляційного суду та зазначив, що скаржником не доведено, що замовник (відповідач) відмовився від підписання акта, оскільки відмова є свідомою дією небажання прийняти оглянуті роботи, втім встановлені у цій справі обставини свідчать про неповідомлення позивачем відповідача як про закінчення виконання робіт, так і про готовність їх до передачі замовнику.

8.41. Предметом розгляду у справі №910/11592/19 було стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, позивач у строк із січня до березня 2019 року виконав роботи, про що були складені відповідні акти та довідки, які були передані відповідачу на підписання. Однак відповідач надані акти та довідки належним чином не оформив, не повернув та у встановлений позивачем строк оплату наданих послуг не здійснив. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено, Верховний Суд у постанові від 17.03.2021 виходив з того, що за змістом актів форми № КБ-2в і довідок форми № КБ-3 роботи виконувалися в межах Київської області та в період дії договору, тобто здійснювались на виконання укладеного сторонами договору, що відповідачем спростовано не було.  Суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що позивач вручив відповідачу лист, який зареєстрований відповідачем, разом з усіма переліченими вище актами форми № КБ-2в та довідками форми № КБ-3 на загальну суму 10 840 496,71 грн для підписання. Проте відповідач всупереч умовам договору, отримавши вказані акти форми № КБ-2в, у визначений договором строк не підписав їх та не надав позивачу своїх заперечень щодо обсягів робіт, також відповідач не надав вмотивованої відмови від підписання цих актів. За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що роботи за вказаними актами вважаються прийнятими, а замовник на порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухилився від прийняття робіт, адже не заявив про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, а отже, зобов`язаний оплатити роботи, виконані за договором.

8.42. Водночас Верховний Суд зауважує, що справи, на які посилається скаржник, демонструють очевидну різноманітність обставин (підстав та чинників), які бралися судами до уваги та вплинули на рішення Верховного Суду, що ухвалені за наслідками перегляду оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій та які не корелюються з обставинами, встановленими судами у справі, що переглядається, що вказує на нерелевантність правовідносин та не свідчить про те, що суди витлумачили висновки Верховного Суду не так або в інший спосіб . Так, у справі №910/15224/24, що переглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, зокрема, ненадання позивачем до матеріалів справи акта вартості устаткування та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2023 року та невідповідність акта за грудень 2021 року Локальному кошторису та переліку зобов`язань, які виникли у позивача за умовами Контракту; недоведення позивачем надсилання відповідачу Акта форми КБ-2в та Довідки форми № КБ-3 за грудень 2021 року; недоведення позивачем реальності виконання робіт за договором, а також те, що листи-відмови Міністерства стосуються предмета спору. 

8.43. Суд зазначає, що фактично заявник у касаційній скарзі, щодо цих справ, зокрема, лише цитує загальні висновки суду касаційної інстанції та не обґрунтовує і не конкретизує, в чому полягає невідповідність висновків судів попередніх інстанцій висновкам Верховного Суду або суди їх витлумачили в інший спосіб. Відповідні посилання скаржника носять суто декларативний характер і також не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права у справі, в якій подано касаційну скаргу.

8.44. Крім того, процитовані скаржником в касаційній скарзі правові висновки суду касаційної інстанції, які викладені у постановах Верховного Суду в означених ним справах щодо застосування статей 853, 882 ЦК України, є певним алгоритмом дій суду та мають бути дотримані судами при розгляді судових спорів, у яких акт виконаних робіт, підписаний однією стороною. Однак, у наведених справах, які переглядались Верховним Судом, ці норми та принципи застосовані судами з урахуванням конкретних обставин справи та поданих сторонами доказів в межах конкретного предмета доказування, тому відповідні посилання скаржника не є обґрунтованими та не є аргументованою підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, а зміст зазначених скаржником постанов не свідчить про застосування судами попередніх інстанцій у справі, що розглядається, норм права не так або суди їх витлумачили в іншій спосіб.

8.45. Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у вказаних ним постановах у справах №№910/7446/18, 910/2184/18, 921/254/18, 921/262/18, 904/2082/19, 911/1981/20, 905/411/17, 910/11592/19,оскільки, по-перше, висновки, викладені судами попередніх інстанцій у справі, що розглядається, жодним чином їм не суперечать, а, по-друге, в наведених скаржником справах, суди встановили різні фактичні обставини та прийняли відповідні рішення, що не свідчить про різне застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. 

8.46. За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень за наведеними у касаційній скарзі доводами і які визначені, як підстава касаційного оскарження і, які б могли бути підставою для скасування судових рішень. 

8.47. Враховуючи викладене вище, підстава касаційного оскарження - пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, наведена скаржником у касаційній скарзі, у цьому випадку, не отримала свого підтвердження, що виключає можливість скасування оскаржуваних судових рішень. 

8.48. З урахуванням наведеного, доводи касаційної скарги відхиляються Верховним Судом. 

8.49. Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи Міністерства, викладені у відзиві на касаційну скаргу у тій частині, яка узгоджується з викладеним у цій постанові.

8.50. Враховуючи спірний характер правовідносин сторін наведена міра обґрунтування цього судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. 

8.51. Колегія суддів касаційної інстанції, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» тау справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
9.1. Доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм права при ухваленні оскаржуваних судових рішень за результатами перегляду справи в касаційному порядку не знайшли свого підтвердження з мотивів, викладених у розділі 8 цієї постанови.

9.2. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.3. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.4. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін, як таких, що ухвалені із додержанням норм права.

10. Судові витрати
10.1. Судовий збір, сплачений Підприємством у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства «СФЕРА ПЛАСТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 у справі №910/15224/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 у справі №910/15224/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова 

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                    І. Власов