ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2025 року 	м.Дніпро	справа № 340/4035/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 340/4035/25 (суддя Притула К.М.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000/12359/24-04 від 20.08.2024 року, яким збільшено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності в сумі 3 450 180,75 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000/12360/24-04 від 20.08.2024 року, яким збільшено зобов`язання військового збору від здійснення підприємницької діяльності в сумі 287 515,06 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000/8089/24-04 від 30.05.2024 року, яким збільшено зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 3 199 960,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000/12361/24-04 від 20.08.2024 року, яким збільшено суму податкового зобов`язання з екологічного податку в сумі 655,01 грн.; 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000/8086/24-04 від 30.05.2024 року, яким збільшено зобов`язання у вигляді штрафної санкції за несвоєчасну сплату податку з доходу фізичних осіб із заробітної плати в сумі 27 814,32 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000/8088/24-04 від 30.05.2024 року, яким збільшено зобов`язання у вигляді військового збору що сплачується агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати в сумі 1191,69грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000/8093/24-04; від 30.05.2024 року, яким збільшено зобов`язання з екологічного податку в сумі 5440,00грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000/8094/24-04 від 30.05.2024 року, яким збільшено податкове зобов`язання за штрафною санкцією в сумі 1020,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати рішення №0000/8096/24-04 від 30.05.2024 року про донарахування ЄСВ в сумі 753452,75 грн.; 
- визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-0000/8095/24-04 від 30.05.2024 року про сплату боргу з ЄСВ; 
- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області №Ф-0272/1128/У від 14.02.2025 року, яка ґрунтується на рішенні №0000/8096/24-04 від 30.05.2024 року про донарахування ЄСВ в сумі 753452,75 грн..
Представником позивача до суду було подано клопотання про призначення судово - економічної експертизи. Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що для вирішення питання про те, чи дійсно позивачем правомірно визначено суму з ПДВ, ЄСВ та податку на доходи, зокрема при придбанні матеріалів, робіт, послуг необоротних активів, під час придбання яких, суми податку були включені до складу податкового кредиту, суми та обсяги використання та обліку ПММ для виконання перевезень, потрібні спеціальні знання в області економіки, бухгалтерського обліку та звітності. Основними мотивами було те, що позивач ніби то не правомірно проводив нарахування витрат дизельного паливу у здійснені господарської діяльності, завищував показники кілометрів пробігу, та застосовував норми списання дизельного палива згідно технічних характеристик та специфіки експлуатації автомобілів. 
Проведення експертизи просив доручити відповідним експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року клопотання представника позивача задоволено, у справі № 340/4035/25 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення у справі експертизи з метою гарантування дотримання принципу змагальності та диспозитивності, та враховуючи, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.
На вирішення експертам судом поставлено наступні питання:
1. Чи підтверджуються документально висновки Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області в акті перевірки від 10.05.2024 року № 6662/11-28-24-04/319832033 в частині заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 29995397,29 грн?;
2. Чи підтверджуються документально висновки Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області в акті перевірки від 10.05.2024 року № 6662/11-28-24-04/319832033 в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 249616,44 грн., в тому числі: за 2019 рік на суму 72670.01 грн., за 2020 рік на 44397,20 грн., за 2021 рік на 53624,75 грн., за 2022 рік на 78924,48 грн?;
3. Чи підтверджуються документально висновки Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області в акті перевірки від 10.05.2024 року № 6662/11-28-24-04/319832033 частині заниження суми податкового зобов`язання по єдиному внеску на загальну суму 753452,75 грн., в тому числі за 2019 рік на 137620,80 грн., за 2020 рік 168385,65 грн., за 2021 рік 223300,00 грн., за 2022 рік 224146,30 грн., чим порушено вимоги частини 2 пункту 1 статті 7 Закону №2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (із змінами та доповненнями), пункт 3 розділу III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449?;
4. Чи підтверджуються документально висновки Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області в акті перевірки від 10.05.2024 року № 6662/11-28-24-04/319832033 в частині заниження податку на додану вартість на загальну суму 2559968 грн., в тому числі за грудень 2019 року - 901980 грн., за грудень 2020 року - 549933 грн., за грудень 2021 року - 705643 грн., за грудень 2022 року - 402412 грн?
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся відповідач. У скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Фактично позиція скаржника полягає у тому, що призначення експертизи у справі є недоречним. Відповідач зазначає про необґрунтованість належним чином позивачем необхідності призначення судової економічної експертизи, а також про те, що позивачем під час перевірки не надано документів, що підтверджують задекларовані ним показники. На думку апелянта, експерт не наділений повноваження перевірки акту контролюючого органу на предмет нормативної відповідності, експерт не матиме змоги надати об`єктивний висновок, оскільки буде досліджувати документи, які не надавались до перевірки. 
Позивач своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористався.
Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Суд першої інстанції, враховуючи необхідність з`ясування питання, чи підтверджуються документально висновки акту податкової перевірки, сприяючи стороні позивача у наданні доказів, вважав можливим призначити судову економічну експертизу.
Здійснюючи апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що предметом доказування в цій справі є правомірність збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, військового збору, екологічного податку та донарахування ЄСВ.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до приписів частини першої статті 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
За позицією відповідача, в спірному випадку відсутні підстави для призначення судової економічної експертизи, оскільки позивачем фактично ставиться під сумнів правова складова висновків акту перевірки, що не віднесено до компетенції судової економічної експертизи. 
Частиною другою статті 101 КАС України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" від 25 лютого 1994 року № 4038-XII судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Пунктом 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, встановлені основні види (підвиди) експертизи, серед яких визначений такий вид (пункт 1.2.3) як економічна: бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.
Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 також затверджено Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, пунктом 1.1 глави 1 "Експертиза документів бухгалтерського обліку, оподаткування і звітності" розділу ІІІ "Економічна експертиза" яких передбачено, що основними завданнями експертизи документів бухгалтерського обліку, оподаткування і звітності є визначення, зокрема, документальної обґрунтованості, задекларованої платником податку бази оподаткування податком на прибуток підприємств, та суми податку, що підлягає сплаті за певний звітний період, визначеної органом податкового контролю; документальної обґрунтованості окремих елементів податків та зборів, визначених платником у відповідних деклараціях (розрахунках, звітах).
Вирішення питань, що належать до компетенції органів державного фінансового та податкового контролю (здійснення експертами-економістами перевірки певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності установ, організацій, підприємств з метою виявлення наявних фактів порушення законодавства, фактів порушення податкового законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб), не належить до завдань економічної експертизи.
Так, за висновками акту перевірки від 10.05.2024 року № 6662/11-28-24-04/3198323033 встановлені наступні порушення: 
1.пункту 177.2, 177.4.1 статті 177 Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької
діяльності на загальну суму 2995397,29 грн., в тому числі за 2019 рік на 872040,11 грн., за 2020 рік на 532766,44 грн., за 2021 рік на 643497,02 грн., за 2022 рік на 947093,71 грн..
2.підпункту 1.1-1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 249616,44 грн., в тому числі: за 2019 рік на суму 72670,01 грн., за 2020 рік на 44397,20 грн., за 2021рік на 53624,75 грн., за 2022 рік на 78924,48 грн.; 
3.частини 2 пункту 1 статті 7 Закону №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) в частині заниження суми податкового зобов`язання по єдиному внеску на загальну суму 753452,75 грн., в тому числі за 2019 рік на 137620,80 грн., за 2020 рік 168385,65 грн., за 2021 рік 223300,00 грн., за 2022 рік 224146,30 грн., чим порушено вимоги частини 2 пункту 1 статті 7 Закону №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), пункт 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449.;
4.пункту 188.1 статті 188 пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість на загальну суму 2559968 грн., в тому числі за грудень 2019 року – 901980 грн., за грудень 2020 року – 549933 грн., за грудень 2021 року – 705643 грн., за грудень 2022 року – 402412 грн.;
5.підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників (ПДФО) за квітень 2022 року у сумі 4083,39 грн. при терміні сплати 30.05.2022 року, за травень 2022 року у сумі 10530,00 грн. при терміні сплати 30.06.2022 року, за червень 2022 року у сумі 11090,88 грн., при терміні сплати 30.07.2022 року за липень 2022 року у сумі 10885,68 грн., при терміні сплати 30.08.2022 року за серпень 2022 року у сумі 11178,18 грн., при терміні сплати 19.09.2022 року за вересень 2022 року у сумі 13417,14 грн., при терміні сплати 19.10.2022 року, за листопад 2022 року у сумі 10854,00 грн. при терміні сплати 30.12.2022 року, фактично сплачено 03.01.2023 року у сумі 10854,00 грн., 18.08.2023 року у сумі 20000,00 грн., 19.09.2023 року у сумі 20000,00 грн., 17.10.2023 року у сумі 20000,00 грн., 17.11.2023 року у сумі 7632,00 грн.;
6.пункту 250.2 статті 250 Податкового кодексу України в частині неподання податкових
декларацій екологічного податку за I - IV квартали 2019 року, за I - IV квартали 2020 року, за I - IV квартали 2021 року та за I - ІІ квартали 2022 року; 7. пункту 240.1 статті 240, пункту 242.1 статті 242 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в частині заниження суми податкового зобов`язання з екологічного податку на загальну суму 1716,38 грн., в тому числі за 1 квартал 2019 року на суму 301,19 грн., за 2 квартал 2019 року на суму 163,50 грн., за 3 квартал 2019 року на суму 191,58 грн., за 4 квартал 2019 року 127,85 грн., за 1 квартал 2020 – 86,03 грн., за 2 квартал 2020 – 62,90 грн., за 3 квартал 2020 – 94,75 грн., за 4 квартал 2020 – 124,39 грн., за 1 квартал 2021 – 94,28 грн., за 2 квартал 2021 – 72,99 грн., за 3 квартал 2021 – 50,48 грн., за 4 квартал 2021 – 111,58 грн., за 1 квартал 2022 – 104,42 грн., за 2 квартал 2022 – 5,28 грн., за 3 квартал 2022 – 11,26 грн., за 4 квартал 2022 – 113,90 грн.; 
8. підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 та пункту 177.10 статті 177 Податкового Кодексу України в частині не зберігання та ненадання на перевірку документів.
На підставі цих висновків акту перевірки позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, податок на додану вартість, екологічний податок та ЄСВ.
За позицією позивача контролюючий орган при формулюванні висновків акту перевірки не взяв до уваги первинні документи, дані обліку доходів та витрат.
Крім того, позивачем оспорюються здійснені контролюючим органом розрахунки залишків паливно-мастильних матеріалів у кількісних та вартісних показниках.
Тобто, в контексті спірних правовідносин дослідженню підлягають не тільки правові питання, але й питання саме документального підтвердження висновків контролюючого органу.
За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими призначення судом першої інстанції судової економічної експертизи із поставлених судом першої інстанції питань.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем фактично ставиться під сумнів правова складова висновків акту перевірки, що не віднесено до компетенції судової економічної експертизи, адже судом вказано на необхідність в цій справі не тільки дослідження первинних документів та податкової звітності, а й дослідження питання саме документального підтвердження виявлених під час перевірки порушень. 
З оскарженої ухвали суду першої інстанції вбачається, що порушенні перед експертом питання стосуються предмету спору у цій справі.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно із ч.4 ст.9 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, суд при вирішенні справи має не лише право, а й обов`язок вжити всіх необхідних заходів, які на його думку необхідні для об`єктивного і всебічного розгляду справи.
Таким чином, оскільки питання, які поставлені позивачем на вирішення експерта в заявленому клопотанні, безпосередньо стосуються предмету спору, який виник між сторонами, суд першої інстанції, з огляду на зазначені норми права, мав повноваження призначити у справі судову експертизу.
При цьому, колегія суддів враховує, що повноваженнями щодо оцінки доказів, зокрема, на предмет їх достатності та належності, наділений той суд, який розглядає справу та по суті вирішує спір. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції постановлено законну і обґрунтовану ухвалу, як того вимагає ст.242 КАС України, у зв`язку з чим підстав для її скасування не існує.
Відповідно до ч.2 ст. 328 КАС України ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи та зупинення провадження у справі не підлягає касаційному оскарженню після її перегляду в апеляційному порядку.
Згідно з частиною першою статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.
Керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі №340/4035/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак