Єдиний унікальний номер 205/16400/25
Номер провадження2/205/1973/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Вороніної М.С., розглянувши у відкритому судовому засівданні в м.Дніпрі цивільну справу №205/16400/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29.10.2025 року звернулась до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позову зазначила, що від спільного подружнього життя з ОСОБА_2 мають сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
02.06.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №257 було зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 
26.06.2020 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 .
Дитина, починаючи з 22.12.2009 року та по теперішній час, зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Починаючи з 30 липня 2025 року ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання та знаходиться на повному забезпеченні в Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та закінчує навчання у червні 2029 року.
Маючи другу групу інвалідності загального захворювання, продовжує утримувати повнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, продовжує навчання на денній формі навчання та обмежена у можливості самостійно працювати.
Дитина потребує матеріальної допомоги саме у зв*язку з навчанням, оскільки навчається у «Харківський політехнічний інститут». Який територіально відділений від місця проживання у м.Дніпі, що несе за собою витрати проїзду, оплату телефонного зв*язку та інтернету, харчування у поза навчальний час, придбання супутніх товарів, засобів персональної гігієни, цивільного одягу та взуття, згідно його вікових потреб та інтерсів.
Відповідач, будучи здоровим та працездатним, в добровільному порядку не приймає участі в матеріальному утриманні сина.
На підставі викладеного просить стягувати щомісяця з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 20 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання , але не більше ніж 23-х років.
Ухвалою судді від 03.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
17.12.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача ОСОБА_2 .
Зазначив, що з позовними вимогами не погоджується з огляду на наступні обставини, норми права та докази.
Щодо звернення до суду безпосередньо ОСОБА_1 зазначає наступне.
У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів в інтересах повнолітніх осіб, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, має той з батьків, з яким повнолітні дочка, син проживає. Оскільки дитина проживає самостійно у м.Харкові, позивачка ОСОБА_1 взагалі не має права звертатися до суду з відповідним позовом.
Щодо наявності потреб у матеріальній допомозі та її розміру.
В позовній заяві зазначено, що повнолітня дитина навчається та перебуває на повному державному забезпеченні (проживання, харчування, речі), можливо отримує грошове забезпечення та інші нарахування за місцем навчання, під час навчання забезпечується підручниками і навчальними посібниками. До позовної заяви не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що третя особа у справі потребує матеріальної допомоги у зв*язку з навчанням.
Щодо інших утриманців відповідача слід зазначити наступне.
На утриманні у відповідача знаходяться двоє малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На підставі наказу Південного районного суду м.Кам`янського від 03.06.2025 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, на утримання неповнолітніх дітей: : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
У ОСОБА_6 маються суттєві вади зі здоров*ям, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста Дніпровського обласного клінічного центру кардіології та кардіохірургії Дніпропетровської обласної ради.
Також на утриманні у відповідача знаходиться його непрацездатна, хвора мати. Інші особи, які могли б їй допомогати-відсутні.
Відповідно до Довідки ЛКК, яка видана КНП КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» від 23.06.2025 року встановлено, що ОСОБА_9 потребує постійного медикаментозного лікування у зв`язку з чисельними хворобами, які пов`язані з серцем, кінцівками, цукровий діабет тощо.
Щодо стану здоров`я відповідача.
Відповідач має суттєві вади зі здоров`ям. Так, виписним епікризом №35627 від 2024 року, який видано «Міською клінічною лікарнею №1» ДМР встановлено наступний діагноз: хвороба Грейвса. Рекомендовано постійне вживання лікарських препаратів та оперативне втручання.
Виписним епікризом №36878, виданим «Міською клінічною лікарнею №1» ДМР встановлений діагноз: Дифузний токсичний зоб 3 ст., тиреотоксикоз середнього ступеню важкості, компенсований. 15.10.2024 року зроблено оперативне втручання.
На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову.
19.12.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 .
Зазначила, що доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.
Обставини справи, докази якими позивач підтверджує позовні вимоги викладені безпосередньо в позовній заяві.
Сам факт народження інших дітей (що змінило сімейний стан) не доводить автоматично погіршення матеріального становища платника аліментів.
Зазначає, що є інвалідом другої групи, загальне захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням. Інвалідність була здобута внаслідок наявності онкологічного захворювання.
Прохання відповідача стягувати з нього аліменти у розмірі 1/20 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є незаконнм та суперечить інтересам дитини. Звертає увагу та те, що 1/20 частка з усіх видів заробітку (доходу) відповідача складатиме 5 %, що є неспіврозмірним навіть з нормами прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів того, що він є обмежено придатним, його матеріальний стан є таким що не дає можливості утримувати сина до закінчення навчання або досягнення 23 річного віку. Не надано доказів повного утримання матері ОСОБА_9 , яка має і іншого сина, окрім ОСОБА_2 .
Щодо наявності у відповідача неповнолітніх доньок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вважає, що народження та виховання доньок не є безумовною підставою для ненадання матеріальної допомоги сину, який її потребує, будучи студентом денного відділення вищого навчального закладу.
Долучена до відзиву копія судового наказу, виданого 03.06.2025 року Південним районним судом м.Кам`янського про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньок до досягнення ними повноліття не є належним доказом, оскільки наказ суду не підписаний суддею, а також не засвідчений гербовою печаткою, не містить дати строку пред`явлення наказу до виконання в частині стягнення судового збору. 
На підставі викладеного просить задовольнити її позовні вимоги.
В судове засідання учасники судового процесу не з*явились.
09.12.2025 року на адресу суду надійшла заява від позивачки ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутність. 
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно гне з*явився. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
28.11.2025 року на адресу суду надійшла заява від третьої особи: ОСОБА_3 про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує та просить задовольнити.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованму шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 02.06.2010 року, яке видано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №257.
Від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_4 20.11.2010 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».
26.06.2020 року ОСОБА_12 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».
ОСОБА_3 значиться зареєстрованим з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 22.12.2009 року по теперішній час.
Враховуючи вимоги ст.199 СК України позивач, як мати ОСОБА_14 , з якою зареєстрований та проживає останній, має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.
В свою чергу відповідач не спростував того факту, що син проживає з матір`ю.
Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно Довідки №1139 від 10.09.2025 року солдат ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання та знаходиться по повному державному забезпеченні в Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» з 30 липня 2025 року по теперішній час. Закінчує навчання у червні 2029 року.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199 , 200, 201 СК України).
Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але меньше 23 років; продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Знгідно з ст..200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у с..182 СК України. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків.
Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та метеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина: 3-1) наявність на праві власності, вололінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.04.2024 року в справі №308/4214/18, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
У відповідності до приписів ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як зазначалось, солдат ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання та знаходиться на повному державному забезпеченні в Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», тобто перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету.
Позивачем, в обґрунтування позову, не надано доказів та не доведено обставини, які б свідчили про наявність у ОСОБА_3 потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням: понесення витрат на харчування, придбання одягу, проїзд, проживання, придбання підручників тощо. Тобто, позивачем не доведено, що син потребує, у зв`язку з навчанням, матеріальної допомоги, перебуваючи на повному державному забезпеченні. Окрім того, при визначенні потреби дитини в матеріальній допомозі у зв*язку з навчанням, підлягає безумовному врахуванню також гарантоване державою щомісячне грошове утримання за місцем навчання.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та відсутнеісь правових підстав для їх задоволення.
На підставі ст.141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211.20 грн., однак приймаючи до уваги, що позивачка має інвалідність, суд приходить до висновку про можливість віднесення судових витрат на рахунок держави.
Керуючись ч.1 ст. 182, ч.1 ст.199, 200, 201 СК України, ст..ст. 4, 81, 82, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання-відмовити.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко