КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 369/13692/25
номер провадження: 33/824/730/2026
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Майорова Сергія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Майорова Сергія Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2025 року  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 №403799 від 27 липня 2025 року) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Майоров С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2025 року та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що у матеріалах справи відомості про те, що лікар ОСОБА_2 має відповідний фах та пройшла тематичне вдосконалення відсутні. Водночас, якщо приймати висновок №437 від 27 липня 2025 року, як такий, що відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, то лікар у п.17 зазначила, що запах алкоголю з рота відсутній, а в п.19 вказала, що інші прояви та симптоми відсутні. Таким чином ознаки визначені поліцейським, як підстава для проходження огляду на стан сп`яніння, не підтвердились в медичному закладі лікарем, який проводив огляд. Відповідно, ОСОБА_1 на момент зупинки транспортного засобу 27 липня 2025 року о 00 год 05 хв. не мав ознак алкогольного сп`яніння, а тому всі подальші дії поліцейських були безпідставними.
Вказує, що проведення лабораторного дослідження сечі чи крові особи, яка оглядається, є не обов`язковим коли обстежувана особа погоджується з результатами огляду, а якщо не погоджується, то у п.8 Інструкції №1452/735 визначено, що в разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі.
Зазначає, що ОСОБА_1 коли почув про позитивний результат, то він заявив, що не згоден з ним та наполягав на проведенні лабораторного дослідження крові та сечі, однак йому в цьому було відмовлено, оскільки вказаний медичний заклад не мав такого спеціального обладнання. Проте суддя першої інстанції вказаним обставинам оцінки не надав, а лише визначив своє трактування п.8 Інструкції №1452/735 про те, що не вимагає надання оцінки діям лікаря, який не виконав вимоги цієї Інструкції №1452/735 та не забезпечив повного дослідження біосередовища обстежуваної особи, не з вини ОСОБА_3 , що призвело до неповного дослідження та, відповідно, необ`єктивних висновків.
Крім того зазначає, що ОСОБА_1 страждає на цукровий діабет 2 типу, та зазначав, що алкотестер може помилятись. Тому він наполягав на дослідженні саме крові та сечі, однак суддею першої інстанції не надано оцінки вказаним обставинам, та не спростовано наявними доказами, що зазначений хворобливий стан не міг впливати на показники алкотестеру «Алкофор-505». Тобто медичний заклад відмовив у дослідженні біосередовища через відсутність обладнання, і наполегливість ОСОБА_1 є доказом бажання пройти перевірку. Вказує, що відповідальність за ненадання послуг лежить на медичному закладі, який зобов`язаний забезпечити такий огляд, особливо якщо є підозри на сп`яніння, та медична установа відноситься до тих, яким дозволено проводити відповідні огляди. Крім того, аргументи про те, що ОСОБА_1 міг самостійно звернутись до іншого медичного закладу, не передбачено змістом ст.266 КУпАП та іншими нормативними актами, і водій не має права обирати медичний заклад для свого огляду.
Вказує, що переглядом відеозапису, долученого до матеріалів справи зафіксовано, що відеофіксація починається о 06 год 42 хв., 2020/01/03, де поліцейський зупиняє автомобіль червоного кольору та поліцейські підходять до транспортного засобу, звук відсутній. Другий фрагмент відео о 06 год 44 хв., водій виходить із автомобіля, відкриває багажник, однак не відомо що відбувається, тому як відсутній звук. Третій фрагмент відео о 06 год 47 хв. водій замикає свій автомобіль та сідає до іншого автомобіля, ймовірно до поліцейського, та відеофіксація закінчена о 06 год 50 хв. Таким чином відеозапис переривається, не є безперервним, дата та час не відповідають тим, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні зафіксовані обставини роз`яснення прав водію з боку поліцейських, порядку проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та фіксація ознак алкогольного сп`яніння. Ці фрагменти відеозапису без звуку спілкування учасників, що не відповідає вимогам допустимого та об`єктивного доказу у справі, тому не є допустимим. Вказаним обставинам та доказам суддя першої інстанції не надав оцінки, хоча у клопотанні про закриття провадження захисником зверталось на це увагу, як і на інші зафіксовані відомості про порушення принципу безперервності відеофіксації поліцейськими.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Майорова С.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №403799 від 27 липня 2025 року, ОСОБА_1 27 липня 2025 року о 00 год 00 хв. керував транспортним засобом «Mitsubishi», держаний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку зі згоди водія проводився у медичному закладі у місті Васильків по вул. Декабристів, 87, Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування. Відповідно до висновку №437 від 27 липня 2025 року щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суддя першої інстанції виходив із того, що процедура огляду на стан сп`яніння у відношенні водія ОСОБА_1 працівниками поліції була дотримана, його огляд було проведено у закладі охорони здоров`я уповноваженою особою у відповідності до ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735 за допомогою спеціального технічного засобу, проведення лабораторних досліджень на визначення стану алкогольного сп`яніння не є обов`язковим. 
Разом з тим, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи та її вирішенні в точній відповідності з законом, що потягло за собою безпідставне притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він не був згоден з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме, з висновком №437 від 27 липня 2025, оскільки він хворіє на цукровий діабет і в його організмі може бути виявлено ацетон, який може вплинути на результат драгера, у зв`язку з чим він просив лікарів здати кров для проведення лабораторного дослідження, однак йому у цьому було відмовлено.
З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що в медичному закладі ОСОБА_1 проходив огляд у лікаря-нарколога за допомогою спеціального технічного засобу, результат якого становив 0,731‰ (01 год 07-15 хв. відеозапису). Після оголошення результатів тесту ОСОБА_1 висловив свою незгоду з таким результатом та наполягав на здачі крові для проведення лабораторного дослідження, на що лікарем-наркологом йому було відмовлено та повідомлено, що таких досліджень вони не проводять у зв`язку з відсутністю обладнання (01 год 15 хв. відеозапису). Додатково про незгоду з результатом огляду ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції на місці зупинки транспортного засобу під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення (02 год 23 хв. відеозапису).
Відповідно до п.2.9 а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`янння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок №1103).
Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735), із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ №338/825 від 16 травня 2025 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 травня 2025 року за №845/44251.
Згідно з п.8 Розділу ІІІ Інструкції №1452/735 визначено, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження - газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Тобто, у разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі.
З акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №437 від 27 липня 2025 року, складеного лікарем КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради, слідує, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено за допомогою технічного засобу «Алкофор-505», результат тесту 0,731‰, лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу не проводилась (а.с.20-21).
Матеріали справи щодо ОСОБА_1 доказів проведення лабораторних досліджень не містять.
Відповідно до пункту 21 Розділу ІІІ Інструкції №1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
З огляду на викладене, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 липня 2025 року №437, є недопустимим доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки після проведення тестування за допомогою спеціального технічного засобу, а саме, Алкофор-505 (результат 0,731‰), всупереч вимог Інструкції №1452/735 позитивний результат тесту не було підтверджено лабораторними дослідженнями - газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі, а відтак його результати не можна вважати дійсними.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно приписів ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
У відповідності до п.43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.
Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, апеляційна скарга адвоката Майорова С.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, а постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП- скасуванню, із закриттям провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргуадвоката Майорова Сергія Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити. 
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2025 рокувідповідно до якої ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.М.Верланов